214 FAUNA OCH FLORA 



söder följa Ångermanälfven, enligt hvad en gammal jägare och 

 fångstman i Marsliden meddelade mig vid ett besök på plat- 

 sen. Då Hinindo iirbica endast sparsamt häckar på husen i 

 byn Marsliden, torde någon förväxling mellan klipp- och hus- 

 svalor omöjligt kunnat föreligga. 



I svenska Lappland synas klippsvalorna komma och flytta 

 ungefär samtidigt med hussvalan. 



Klippsvalornas häckplatser i våra fjälltrakter ligga i björk- 

 zonen och öfre delarna af barrskogsområdet, mera sällan strax 

 ofvan skogsgränsen. De förekomma lika gärna på nord- som 

 sydbranter. 



I Norge häckar klippsvalan enligt Collet i de flesta mera 

 högt liggande dalstråken, i synnerhet i landets östra delar, 

 men också annorstädes och norrut ända upp till Kirkenaes i 

 Sydvaranger. Oftast finner man henne i björkbältet, ibland 

 dock äfven ofvanför detta. 



Att döma af klippsvalans vertikala utbredning synes hon 

 ha inkommit till Skandinavien samtidigt med björken eller 

 obetydligt senare. Då hon alldeles saknas i Medelpad, Ånger- 

 manland och sydöstra delen af Åsele lappmark, där dock lämp- 

 liga häckplatser förefinnas, är det antagligt, att hon invandrat 

 till våra fjälltrakter från Norge, men sedan under tidernas lopp 

 förlagt sina flyttningsvägar längre österut, öfver Norrland. 



I samband med ofvanstående vill jag äfven meddela några 

 iakttagelser öfver backsvalans förekomst i Torne lappmark. 



Sommaren 1904 häckade Clivicola riparia rätt talrikt på 

 stranden af Kummajoki midt emot Kummavuopio fjällstuga, 

 björkzonen c:a 465 m. ö. h. Ännu så sent som d. 7 september 

 funnos svalorna kvar på sina häckplatser. Ar 1907 var emel- 

 lertid strandbranten förstörd genom ras och svalorna försvunna. 

 Enligt uppgift af befolkningen skall backsvalan äfven före- 

 komma invid Keinovuopio och Siikavuopio, på båda ställena i 

 björkbältet. 



Mellan Mauno och Karesuando, öfre barrskogszonen, håller 



