2 20 FAUNA OCH FLORA 



gammal dufhökhona på nästet, en artighet af fru Hök som jag 

 återgäldade med att hvarken taga henne eller hennes ägg. 

 Men inte nog härmed. Sedan jag efter många vedermödor 

 hunnit till det kungsörnsnäste, där helt naturligt ingen örn var 

 hemma, och varit uppe i trädet, fotograferat och tagit de vackra 

 äggen, hörde jag på återvägen ett par pilgrimsfalkar skrika. 

 Enär jag förmodade, att de kanske skreko öfver örnen, och 

 jag gärna ville se en fågel, som lade så vackra ägg, smög jag 

 upp igenom skogen, så godt som det är möjligt att smyga på 

 skidor. En af falkarna såg jag uppe under en brant klippvägg 

 bortom skogstopparna. När skogen glesnade mot fjället såg 

 jag den andra också, det var hanen jag sett först, och var 

 förvånad öfver, att de bodde så högt upp. Om jag minns rätt, 

 växte det ingen björk ofvanför dem. När jag säger, att de 

 bodde, menar jag att de ämnade bo, ty vid den tiden, början 

 af maj, har pilgrimsfalken i Lappmarken ännu ej tänkt på att 

 göra sitt rede i ordning, utan uppehåller sig blott som röfvare 

 i trakten. Någon örn syntes inte till, men plötsligt väcktes 

 min förvåning af en massa fjädrar efter jorduggla, som lågo 

 strödda öfver snön omkring en ensam hög sten nedanför klipp- 

 väggen. Jag upptäckte strax, att där låg lämningar efter ugg- 

 lan uppe på stenens snöiga kant också, men stenen var hög 

 och brant, jag var trött och hade skidorna fastspända. Alltnog 

 — jag nöjde mig med att förvånad konstatera, att här låg en 

 nyplockad jorduggla, och någon annan än en af de närvarande 

 pilgrimsfalkarna kunde knappast vara banemannen. Hvarför 

 fåglarna skreko och voro arga vid detta tillfälle, så långt in- 

 nan de lagt ägg, fick jag aldrig klart för mig. Möjligt är ju, 

 att den närboende örnen, osedd af mig, strukit förbi strax 

 förut, och att en af falkarna då blifvit upprörd öfver att blifva 

 störd vid bytet. Annars bruka gamla ädelfalkar oftast tiga 

 vid ett rof. 



Ett par veckor senare låg jag ute på en myrmark i samma 

 landsdel för att iakttaga några svartsnäppor (Tofamis fuscus), 

 som nyss anländt till häckplatsen. Ute öfver myren och den 

 låga björkskogen flögo några jordugglor, 5 eller 6 stycken, på 



