Växtodlande myror. 



(iiinnar Alm. 



äxternas spridning har sedan länga tider till- 

 l")aka varit föremål för ifriga undersökningar, 

 och många öfverraskande upptäckter ha därvid 

 upprepade gånger gjorts. Särskildt har den 

 '^"Ni s. k. synzoiska spridningen, d. v. s. det af djur 

 •i^.<.f!: afsiktliga transporterandet af frö eller andra i 



utbredningssyfte lämpliga delar af växten varit, föremål för 

 ingående studier, och gäller detta i synnerhet de växter, som 

 i sitt utbredningssträfvande ha myrorna till sin hjälp. Dessa 

 växter, som fått namnet myrmekochorer, äro ingalunda ovanliga, 

 men hvarför just de blifvit föremål för myrornas intresse, är 

 ofta underkastadt tvifvel. 



I många fall torde fröen ha några för myrorna välsma- 

 kande ämnen, såsom söta safter eller olja, hvarvid fröen endast 

 hemsläpas af myrorna för att efter förtärandet af läckerheterna 

 bortkastas. I andra fall åter användes hela fröet eller åtmin- 

 stone den större delen däraf såsom föda åt larverna och i 

 några fall äfven åt de fullvuxna, och enligt en tredje uppfatt- 

 ning skulle fröens likhet med myrkokonger (>myrägg») vara 

 orsaken till deras bortförande. 



Huru som helst, ett intressant kapitel är i alla fall detta 

 förhållande, och redan från forntiden omnämnas s. k. åkerbru- 

 kande och skördande myror. Mest bekanta af dessa äro de i 

 södra Europa förekommande Messorarterna, hvilka insamla 

 stora förråd af korn och andra frön, som sedermera användas 



