276 FAUNA OCH FLORA 



RiCHET har pröfvat flera ägghviteartade gifter af animaliskt 

 och af vegetabiliskt ursprung. Om man injicierar något af 

 dessa gifter under huden på försöksdjur i så ringa dos, att 

 djuren däraf äro oberörda, men man så förnyar giftinsprut- 

 ningen med samma ringa dos efter 2 å 3 veckor, inträda nästan 

 omedelbart efter, eller stundom t. o. m. under, denna andra 

 injektion de häftigaste förgiftningssymtom, som inom några 

 minuter sluta med djurets död eller ock ser man djuret inom 

 samma korta tid återställas till fullt välbefinnande. Sällan 

 räcker förgiftningstillståndet någon längre stund. 



Denna häftiga shockliknande verkan beror emellertid icke 

 därpå, att den andra giftdosen summerar sig till någon möjligen 

 ännu kvarvarande rest af gift från föregående giftbeiiandling. 

 Det var lätt att visa detta därigenom, att om de båda giftdo- 

 serna insprutades i en seance, tätt efter hvarandra eller t. o. m. 

 med 4 å 5 dagars mellantid, inträdde icke förgiftning. Det 

 fordras alltid viss förberedelsetid, s. k. inkubationstid, innan 

 det först insprutade giftet hunnit att omstämma organismen 

 till öfverkänsh'ghet. 



Ej heller passar den af Richet funna öfverkänsligheten in 

 på de af v. Behring iakttagna sporadiska fallen af giftöfver- 

 känslighet hos difteriimmuniserade hästar. Den af Richet 

 funna giftöfverkänsligheten var nämligen icke tillfällig, utan 

 konstant och inträdde lika regelbundet som immunitetens min- 

 skade känslighet. — Richet har kallat denna väl karakterise- 

 rade giftöfverkänslighet anafylaxi till skillnad från fylaxi eller 

 profylaxi, skydd. 



Anafylaxien har flera analogier med immunitetens fenomen. 

 Båda äro specifika och gälla sålunda endast det giftslag, hvar- 

 med förutbehandling gjorts. Båda fordra en inkubationstid. 

 Båda ha också en viss grad af beständighet och kvarstå såsom 

 en organismens egenskap längre tid. 



Redan år 1888 - — alltså innan man ännu hade kunskap 

 om de numera allmänt brukliga serumbehandlingarna mot 

 olika smittor och smittgifter — , redan 1888 påvisade Richet, 

 att smittskydd kunde experimentellt öfverföras från ett djur till 



