SMÄRRE MEDDELANDEN 285 



Följande kväll gick jag med min broder äter till platsen. På 

 afstånd hörde vi sången, och då vi närmade oss flög fågeln ut från 

 samma grässtrån som kvällen förut. Vi lyckades åter få se honom. 

 I-Jan tycktes oss vara något större än säfsångaren, då han flög. 

 Hans stjärt var tämligen lång och i spetsen rundad. Hans bete- 

 ende var detsamma som under föregående kväll. Några dagar 

 därefter var han försvunnen. 



Enligt ofvan nedskrifna iakttagelse har jag kommit till den slut- 

 satsen, att fågeln måste tillhöra en Locustella-art, hvilkas sång enligt 

 Nordens Fåglar slående liknar den gröna gräshoj^pans (I.ocusta 

 viridissima). Fågeln var efter h\ad jag kunde se ofvan ofläckad, 

 hvarför jag är böjd att anse honom vara en Locustella fluviatilis. 

 Fyndet skulle vara ganska märkligt, men har det ej varit mig möj- 

 ligt att gifva det någon annan förklaring än den ofvanstående, då 

 en fågel med ett så pass egendomligt uppträdande ej gärna låter 

 sig förväxlas med någon annan. I Nordens Fåglar uppges, att han 

 vistas i busksnår, men några sådana fanns ej i närheten af platsen. 

 där han observerades. 



T>inköping den 3 Sept. 1913. 



Da^q; Hannerz. 



Nötkråkor på Lidö. 



Med anledning af den fråga: »Är det nötkråkår? , som fram- 

 ställdes i förra häftet af Fauna och Flora, ber jag att få meddela 

 följande. Under hela sistlidne sommaren ända till nu i november 

 ha nötkråkor vistats här. Första gången jag iakttog dem här, Aar 

 enligt mina anteckningar den 23 sept. 1911, då 6 ä 8 stycken visade 

 sig. Dessa voro mycket skygga och, ehuru jag för ingen del ville 

 fälla någon, utan blott iakttaga dem, gåfvo de sig i väg. Seder- 

 mera har jag ej antecknat något om dem, men i våras blef jag 

 öfverraskad att höra deras karakteristiska skrän, och sedan ha de 

 som sagdt varit synliga hela sommaren. Under promenader och 

 jakter har jag i år varit i tillfälle att noga beskåda dem, ty i mot- 

 sats mot ig 1 1 års fåglar ha dessa alla varit särdeles trygga och 

 orädda. Jag kan alltså äfven nämna, att ungfåglar, igenkännliga jni 

 deras suddigare teckning och de hvita prickarne mindre markerade, 

 varit de talrikaste. Ehuru jag ej sett nötkråkor här och för öfrigt 

 aldrig varit i tillfälle därtill, samt ej gjort någon spaning efter dem, 

 men nu under hela våren och sommaren dagligen hört dem, är jag 

 öfvertygad, att de häckat här på Lidö. Då de ej varit utsatta för 

 förföljelse, har jag kunnat komma på några meters afstånd från dem. 



Uidö den '-/i-2 1913. 



C. Otto Wiborn. 



