AMPHirODA GAMMARIDEA, Dana. 



Ciiput oculique magnitudinis inecliocris. Thorax in segmenta plcrumque septem di- 



visus et septein paribus pcduin instructus. Abdomcn noii obsolescens, quinque vcl sex 



paribus peduin prajdituin. (Quinque saltem paria appendicum branchialium , ad bases pe- 



duMi tlioracis affixa. Podes inaxillares elongati, lal)ium sternale quodammodo formantes, 



singulis uut binis laininis et palpis siugulis pra-diti. 



Famillf des Cievcttines, M. Edwards: Ilist. Nat. des Crustacés: T. III, p. 8. 

 AmpliipodaOiiiiimaridLa, J. D. Daxa: Amer. Journal See. Series, Vol. XIV, p. 308. 

 Aiiiphii)oda (iaminariim, Spence Bate; Ann. Nat. Ilistory, Sec. Series, Vol. XIV, p. 135. 



Hithörande Amphipoder hafva hufvudet af uiedehnåttig storlek, mindre än Hype- 

 ridea, ocli ej uppsväldt såsom hos dessa. Ögonen äro äfven niedehTiättigt stora eller små, 

 oftast sannuansutta och endast hos liögst f;i arter enkla. 



Antennerna äro till antalet fyra, tvä öfre och tvä undre. De öfre antennerna, som 

 oftast äro fastade pä den främsta delen af hufvudet, bestå af en tjockare del eller skaft 

 (pedunculus) ocli en smalare del eller svepa (flagellum), samt hafva dessutom hös en del 

 arter en större eller mindre bisvepa (flagellum a[)pendiculare) ', som är fästad till den 

 inre sidan af den tredje skaft-ledens främre ända. Skaftet består af tre leder, af hvilka 

 den sista stundom är föga tjockare än sve[)ans. Denna består af ett större eller mindre 

 antal leder, som oftast äro smala och små, men stundom grofva och starka, samt af samma 

 storlek som skaftets, dä man vanligen kallar antennerna fotlika (pediformes), isynnerhet 

 om ledernas antal är ringa. De äro oftast försedda med längre eller kortare borst af 

 olika beskaffenhet hos olika arter. De undre antennerna, hvilka ofta äro fastade mer eller 

 mindre långt bakom de öfre, bestå äfven af skaft och svepa, men sakna alltid bisvepa. 

 Skaftet har man vanligen ansett vara sanuiuuisatt af tre eller fyra leder, men i de flesta 

 fall finner man vid närmare undersökning tydligen fem, ocli alltid åtminstone spår till sä 

 många. De två första lederna äro nemligen mer eller mindre liopvuxra med hvarandra 

 till en tjockare basaldel, hvilkens yttre sida intages af den första leden och den inre af 

 den andra, som ofta förlänger sig pä den undre sidan till en mer eller mindre läng pro- 

 cess. Spenck Bate ' påstår, att denna process vanligast utgår ifrån den första leden, 

 men h(js alla arter, der jag tydligen har kininat afgöra, till hvilken led denna process 

 hör, har jag fuiniit, att (Kn utgår ifrån den leden, på hvars spets den tredje är fästad, 

 hvarföre den .såhnuhi måste anses för den andra. Stundom tyckes emedlertid den tredje 

 leden vara fästad lika mycket på- båda de två föregående, ehuru man ändock kan se 

 gränserna dessa emellan. Någon gång äro de inlagda i .sjelfva hufvudets främre kant, och 

 mycket nära förenade med denna, såsom t. ex. hos Ordiestia. Da man sålunda hos en 



' Man liar vaiili^jm iinsilt det vara af fögn vi;j;t, om l)ifvtpa finnes elli-r icke, oeli Mii.ne Edwauds siijfcr sig 

 knapt vela, om man derpii liör skilja så niirstiicndc sliigten som Gamniarns ocli Aiiipliitoc, oeli har gjort 

 dit, imdiist emedan denna karakler nr liitt att iaklta,i;a, samt arternas antal sa stort Spence Uate har 

 yttrat en motsatt lisigt, oeli anser att det föriiidlaiidit, att bisvepa tinnes eller ieki!, står i samband med mer 

 eller mindre vigliga oliklieter uti djurens ölriga organisation. Att detta organ ej iir al' sä underordnad vigt, 

 torde man dessutom kunna sluta deraf, att det aldrig felsliir Inllkomligt hos individer af de arter, som der- 

 med iiro försedda. Sa vidt jag liar kunnat utsträeka mina undersökningar, har jag också alltid funnit, att 

 de arter, som ega eller sakna denna bisvepa, iiro olika hvarandra i liera vigtiga hänseenden. 



' On tlie liritish Edrioplillialmata; Ueport of the lirilish .Vssociatioii for ihc Advancement ofSeience, 185.'), p. 3ll. 



