SKAXDIXAVIEXS AMPHIPODA G A M >[ A R ID?: A. 7 



del arter kan tydligen se dessa fem leder af de undre antennernas skaft, oeli hos alla 

 finner mer eller mindre tydliga spär till denna femdelning, tror jag, att man bör kunna 

 antaga, att ledernas normala antal i de undre antennernas skaft är fem, och ej tre eller 

 fyra, såsom de flesta förut antagit. Svepan består oftast af flera smala leder, men stun- 

 dom antager den en betydlig tjocklek, och ledernas antal minskas, hvarigenom antennerna 

 blifva mer eller mindre fotlika. Lederna äro i detta fall nästan orörligt förenade med 

 hvarandra, ocli de yttersta försedda med klolika taggar. 



Mundelarne bestå af en öfverläpp (labrum), ett par mandibler (mandibulte), en under- 

 läpp (labium), två par maxiller (maxilla; primi et secundi paris) samt ett par maxillarben 

 (pedes niaxillares). Ofverläppen, som intager den nedre delen af iiufvudets främre kant, 

 är tunn, skitlik, mer eller mindre rörligt förenad med densamma, och har den undre kan- 

 ten oftast afrundad, stundom mer eller mindre inskuren. 



Mandil)lerna utgöras af två, oftast starka och liånla organer, som äro fastade bak- 

 om ofverläppen och äro de mundelar, som hufvudsakligen användas till födans sönderde- 

 lande, enär maxillerna och maxillarbenen äro af svagare Inggnad och ofta membranösa. 

 Den undre ändan eller spetsen af mandibeln är oftast delad uti skarpa tänder, och endast 

 hos fä arter utgöres den af en tillskiirpt kant, som saknar sådana; den är i detta fall 

 mera bred än vid det vanliga förhållandet. Pä den inre sidan af denna spets fiimcs 

 ofta en annan mer eller mindre bred process (processus accessorius), som är rörligt före- 

 nad med sjelfva mandibeln, och uti ändan mer eller mindre tandad. Stundom saknas 

 denna process alldeles. Ifrån denna går vanligen en rad af grofva borst eller tornar, som 

 äro af mycket olika beskaffenhet hos olika arter, än släta, än tandade eller i spetsen två- 

 delade, bort till en iiög, vid mandibelns bakre ocli öfre del belägen knöl (tuberculum mo- 

 lare), hvilken är pä ytan försedd med små ojemnheter eller tänder, samt endast sällan 

 nästan slät. Vid kanten af denna knöl, som stundom saknas, sitter vanligen ett längre 

 cilieradt borst. Ifrån mandibelns spets, hvarmed djuret först sönderdelar födoämnena, 

 föras dessa af den något rörliga biprocessen, understödd af borsten, till den egentliga 

 krossnings- eller söndermalnings-delen, som utgöres af tuggknölen. På den främre och 

 öfre delen af mandibeln sitter i de flesta foll en större eller mindre palp, som vanligast 

 består af tre leder. 



Underläppen skiljer mandiblerna ifrån maxillerna, är bred, oftast tunn, i inidten 

 klufven ocli i kanten besatt med korta borst. Den har ofta vid basen ett par smärre 

 biflikar, som äfven äro besatta med borst. 



Den första maxillen är större än den andra, och består af en basaldel, pä hvilken 

 ofta äro fastade tvenne leder, som äro tunna och mer eller mindre skiflika, af hvilka den 

 yttre i de flesta fall bär på den yttre sidan en palp. Den inre skifvan är mindre än den 

 yttre, samt i kanten ofta försedd med flera långa, cilierade borst. Den saknas sällan full- 

 komligt, men stundom finnes i dess ställe endast en liten knöl eller upphöjning. Den yttre 

 skifvan är i spetsen vanligen väpnad med stora, grofva och något böjda tornar, som va- 

 riera mj-cket, stundom äro delade i två eller tre grenar, stundom försedda med två eller 

 flera tänder uti den ena kanten, och stundom äro alldeles släta. Palpen består oftast af 

 två leder, stundom endast af en, och endast sällan fattas den helt och hållet. 



Den andra maxillen består af en basaldel och två tunna, bladlika skifvor, en inre 

 och en yttre, som äro mer eller mindre väpnade med borst. 



