Ig RAGNAR M. BRUZELIUS. 



Mandibleriia öfverensstämnia med dera af C. longicorne, men palpcns fig. 2. b.) andra led utskickar frän 

 dt-n främre ändan en lång, spetsig process, som uti spetsen biir ett cilieradt borst. Den andra leden är längre, 

 mvcket smabire än den lörsta, och älven försedd i spetsen med ett längt cilieradt borst. Den föi-sla rnaxillens 

 niilp är smal, och skilvan starkt iiiätböjd, samt i spetsen försedd med grofva tornar. Ma.\iliarbe»ens inre skifva är 

 tillspetsad och väpnad med mycket grolva och cilierade borst. Palpens fjerde led är liten, konisk och i spetsen 

 borslbärande. För öfrigt öfverensstämma muudelarne med dem hos C. lougicorne. 



Det första benparet, som är svagare än det andra, har samma form som hos den föregäende. Dess femte 

 led är rectan"ulär, nägot Ijakätbiijd, vid den nedre ändan något bredare än vid den iifre, med den undre kanten 

 na"Ot bäo-böjd och fint tandad. Klon är längre än den femte ledens undre kant, böjd, spetsig, uti den inre hälf- 

 tcii' fint Tandad och vid spetsen väpnad med en längre tand. Det andra benparet (fig. 2. c.) ar gröfre och längre 

 än det första, samt af samma form som hos den föregående arten. Klon är böjd och spetsig, samt i den concava 

 kanten väpnad med en skarp tand. Det tredje och fjerde benparet äro något kortare än det andra, och hafva 

 samma form som hos C. longicorne, men deras klor äro längre, åtminstone lika långa med den Ijerde och femte 

 leden tillhopatngiia, samt räta och spetsiga. De tre sista benparen öfverensstämma i det närmaste med samma 

 benpar hos den föregående arten. 



Epimererna ärn mycket små, och den förstas främre och nedre vinkel fiirlänger sig med en lång, i spetsen 

 borstförsedd process. Den "andra är något större än de två följande paren. Den femte och sjette äro nägot större 

 an den andra ocii halva den främre delen afrundad och större än den bakre. Den sjunde epimeren är mindre än 

 de tvä föregående benjjarens. 



Simbenen äro korta, med basal-liden mycket bred och din yttre grenen kortare än den inre. Abdomens 

 fjerde benpar har basal-leden längre än greiiarne, som äro korta, grofva, lika långa, på den öfre sidan och i 

 spetsen väpnade med tornar. Det femte benparet är något kortare, men af samma form. Det sjette benparets 

 basal-led är något kortare äu den ovala, i kanterna med borst väpnade grenen. Caudal-bihanget är lilca med det 

 hos C. lon'nconie. Äfven hvad branchial-bihangen beträfi^ar, öfverensstämmer arten med C. longicorne. 



Dess storlek är omkring fyra m.m. 



Honan är mindre än hannen och har mycket kortare antenner. Den tredje leden af de undres skaft är 

 pä den undre sidan väpnad med 3—4 grofva tornar och den Ijerde har 10—12 sådana, nägot gröfre, fastade pa 

 en skarp kant, som går längs den undre sidan, men saknar de grofva tänder, som finnas hos hannen. Den femte 

 leden har en o-rof torn i stället för den tand, som finnes vid den bakre ändan pä samma led hos hannen. Beneu 

 pä thorax hafva lederna något bredare. 



3. Coro])}dum affine, n. .sp. 



Capiit iiiur^iiit; anteriore truncato, liuud processuiii emittente. Unguis pcduiii pri- 

 iiii iiaris tliuracis inargineiii inferiorem articuli quinti superans, idein secundi paris uno 

 dente annatii.s, iidemque tertii quartique paris articulos quartuin quintuiiique conjunctos 

 lon"-itudine superantt;s. Pedos abdoiuiiiales ultiiiii paris raiiio aiigusto, fcre liiieari. Seg- 

 inenta tria po.steriora abdoiiiinis iioii coalita. 



Habitat in sinn Gulbiiarsfjorden JJoliusitc, rarius. 



Beskrifniti"; Denna art öfv('rensstiimnu'r i de flesta hänseenden med den föregående, frän hvilkcn den lik- 

 val lätt skiljes derigeiiom, att abdomens tre sista segmenter icke äro hopvuxna till ett stycke. Hufvudits framkant 

 är riit och utskieka"!- ej något utskott, såsom hos de tvä föregående. Dess sidokanter utlöpa uti tvä spetsiga pro- 

 cesser emellan de öfre och undre anteiineiiia. 



Antennerna iiro kortare och smalare än hos de tvä föregående. De öfres forsla led iir lika liiiig med den 

 andra och di-ras svepa består af sex leder. De undre antennerna, som nä till det liirsta alidoniin.il-segmentct, 

 halva den fjerde leden, som äfven hos denna art är störst, pä den främre ändans undre sida väpnad med två 

 länder. Den femte leden saknar deremot den tand, som hos C. crassicornc finnes pä din undre sidan af den 

 bakre ändan, men har en temligen stor tand pä den friimre ändans inre sida. Den sjutte leden är äfven försedd 

 med en tand på den främre ändans undre sida. Sädann äro antennerna hos hannen. Hos honan äro de undre 

 antennerna myckel smalare och kortare, samt ej mycket längre än de öfre. Den Ijerde skaft-leden är betydligt 

 smalare än hus de föregående, samt saknar tänder, men har på den undre sidan nägrn grofva toriuir; dylika finnas 

 Hfven pä den femtia h-dcns undre sida. 



livad mumlclarne bctriiffar, öfverensstämmer denna art fullkomligt med C. crassicorne. 



Det forsla benparels fjerde led är längre och större iin den femte, som är smal. Klon är längre än den 

 femte ledens undre kant, pä den concava kantens inre hälft fint tandad, samt vid spetsen försedd med en skarp 

 tand. Det andra benparet har samma form, som hos den luregäende arten. Klons tand är endast njigot mindre. 

 Äfven det tredje och Ijerde paret äro lika med drm hos C. crassicorne, men deras klor iiro vida limgre än den 

 (jerde och femte leden tillhopa. Äfven de tre följande benparen och epimererna likna fullkomligt dem hos den 

 foregäende. ^'^^ 



