24 RAGNA K M. B K L Z E L I U S. 



skilja sådana former i tva slägten. livilka i-iidast eftor mycket noggrann undersökning kunna 

 skiljas såsom olika arter. 



1. Auionoe punctata, n. sp. 



Oculi rotundati, ovales. Antennaä superiores flagello appendiculari pra^dita^, e qua- 

 tuor circiter articulis coniposito, et inferioribiis longiores. Pedes prinii paris iisdein 

 secundi paris niajores. Mas pedibus secundi paris articulo primo non dentato, articulo 

 tertio postice in processum longum, articuli quarti longitudinem a-quantem producto, ar- 

 ticulo quarto oblungo. Pedes secundi paris articulo quinto ovali. Feminte pedes primi 

 secundique paris subaequales, articulo quinto ovali. Pedes tertii quartique paris thoracis 

 unguibus articulo quinto uiulto bi-evioribus. Segmeutum tertiuiu abdominis angulo late- 

 rali posteriore acuto. Pedes abdominis ultimi paris ramis articulum basaleni longitudine 

 luulto superantibu.s. Color tlavescenti albidus punctis nigricantibus — Fig. 3. 



Habitat inter ta^nias boluisienses coinniunis, etiani ad Cliristiansund Norvegite captus. 



Beskrifniiig af Hannen: Kroppen är föga nedtryckt ocli liar ryggen bred och siat. Ögonen äro af medel- 

 måttig storlek samt oval form. De ötre antennerna äro längre än de undre, och nä ungefär till det. fjerde seg- 

 mentet af abdonu-n. Skaftet, som är kortare än svcpan, har den första loden nägot tjockare och kortare än den 

 andra. Svepan bestar af omkring tjugiitVra smala leder och bisvepan af fyra. De undre antennerna hafva den tjerde 

 leden liingre än den tredje, men kortare än den femte, som när längre fram än de undres' skaft. Svtpau bestar 

 af 5 — O leder, och är lika läng eller iiägot kortare än skaftets femte led. 



Mandibeln ;fig. 3.) är stark, dess yttre gren väpnad med 5 — tänder och den inre med i — 5. Tugg- 

 knölen är hög och har vid den främre kanten ett cilieradt borst. Pnlpens andra led Sr längre än den första; 

 den tredje är tillspetsad och försedd med borst. Den första (lig. 3. b.) raaxillens inre skifva ersattes af en liten, 

 i spetsen med ett borst väpnad knöl. Den yttre skifvan är bred och i ändan väpnad med grofva tornar, af 

 hvilka en del äro tvägreniga (fig. 3, c). Palpens andra led när längre fram än den yttre skifvan och är uti än- 

 dan väpnad med grofva tornar [fig. 3, d.), som uti den yttre kanten äro landade. Den andra maxillens skifvor 

 äro sniä och af vaidig form. Underläppen (fig. 3, e.) är klufven uti tvä stora (likar, som i kanten äro försedda 

 med borst och bakiit lörlänga sig meil tvä spetsiga, temligen länga ))roeesser. Den har tvä, i kanterna med borst 

 väpnade, smä biHikar. Otver'iippeiis undre kant är afrundad. Waxillarbenens (fig. 3, f.) inre skifva är temligen 

 stor, när till [jalpens andra led, och är uti spetsen försedd med tre korta och grofva tornar samt några borst 

 (fig. 3, g.). Sädana finnas äfven uti den inre kanten. Den yttre skifvan när till jjalpens tredje led, och är uti 

 den inre kanten väpnad med en rad af grofva, korta och något böjda tornar ((ig. 3, h.). ]\dpens klo (fig. 3, i.) 

 är stark och spetsig, samt visar en tydlig afsats eller gräns emellan den bakre delen och sjelfva spetsen. 



Det första benparet (fig. 3, k.) är betydligt längre och gröfre än det andra samt har den första leden läng 

 och stark, racd den främre och bakre kanten släta, och den andra kort. Den tredje leden är af ovanlig form, i 

 det att den nedtill förlänger sig till en läng, smal och spetsig process, som när lika längt ned som den Ijerde 

 leden, och är i den bakre kanten niira spetsen försedd med några borst. Den fjerde leden nr liingre än den femte 

 och till formen afiäng. Den femte leden är nästan aflangt oval. Klon är mycket stark och biijd , samt uti den 

 concava kanten väpnad med några mycket smä tänder. Det andra benparet (fig. 3, 1.) är af svagare byggnad. 

 Dess första led är läng och temligen smal, den andra och tredje korta oeh den fjerde något mindre än den ovala 

 femte leden, som uti den bakre kantens nedre del (fig. 3, m.) är fint tandad oeh, der dessa tiinder upplnira, försedd 

 med en grof torn. Klon är lång, biijd, spetsig oeh uti den coiieava kanten tandad. Det tredje oeh fjerde ben- 

 paret (fig. 3, n.) äro nästan nf samma längd som det andra och af stark byggmid. Dess tredje led iir nägot liingre 

 iin den fjerde samt bredare vid den nedre än den öfre delen. Dvn femte är af samma längd som den fjerde, men 

 smalare. Klon är stark och kortare än den femte leden. Det femte benparet är kortare än de föregående och 

 har den första leden afiäng' och ej särdeles bred. Det sjette och sjunde benparet äro längre och hafva den första 

 leden större oeh bredare samt de öfriga lederna smala oeh klorna starka, men i^ särdeles långa. 



Kpimererna äro af medelmåttig storlek och de fyia fiirsta paren, som äro stiirre än de tre följande, aftaga 

 bakfit uti storlek. Den första epinuTens främre oeh nedre vinkel är spetsig oeh den bakre iir afrundad 



Det andra och tredje abdoniinal-segmentets (fig. 3. o.) bakre och undre hörn utlöper uti en skarp spets 

 cell de tre sista paren af abdomens ben nä niislan lika långt bakåt. Det Ijerde oeh femte halva grenarue lika 

 långa samt uti den ()rre kanten oeh uti spetsen försedda med tornar. Det sjette paret (fig. 3. p) har grenarna 

 smala, samt dulibelt sä länga som basal-leden och pä den öfre sidan och uti spetsen törsediia med några borst, 

 (.'audal-bihanget iir kort och har på hvardera sidan af den öfre delen en liten uppstående kant, som baktill slutas 

 med en liten tand (fig. 3. <|.). Honan 



