SKANDINAVIENS AMPHIPODA G A MM A RIDE A. 29 



hannen af stark byggnad, och den fjerde leden lika stor som den femte, hvilken liai- iiggrnnd form oeh bär i bada 

 kanter, men i synnerhet uti don främre, tätlsittnnde, mycket långa borst. Dylika finnas iifven pa den Ijerde leden. 

 Hos honan har det andra benparet den femte leden mera långdragen och nästan rectangular. Det tredje och fjerde 

 benparet har den första leden lång och smal, den andra mycket kort, den tredje längre och bredare än den tjerde, 

 nedåt bredare än vid den öfre delen, samt i den undre kanten snedt afsknren. Den femte leden, som har nä- 

 stan samma längd som den tredje, är ännu smalare än den tjerde och något böjd. Klon är nästan lika läng som 

 den femte leden, smal, spetsig och föga böjd. Det femte, sjette och sjunde benparet hafva den första leden af- 

 långt äggrund, och äro för öfrigt af vanlig beskaÖenhet. De två sista benparen, af hvilka det sjunde är längre 

 än det sjette, äro betydligt långa. Epimererna äro ganska låga. 



Det andia och tredje segmentet af abdumen hafva den undre kantens bakre vinkel afrunilad. Abdoraens 

 fjerde och femte benpar nå lika långt bakåt som det sjette paret, och hafva grenarne lika långa och smala. Det 

 sjette benparets grenar, som äro dubbelt så länga som basal-leden, äro äfven smala, lika långa, och pA den öfre 

 sidan samt i spetsen försedda med några små borst. Caudalbihanget är kort och har på den öfre sidan två små 

 upphöjningar, som bära borst. Uti den bakre kanten har det ej någon krökt tagg. Branehial-bihangen äro små 

 och till antalet fem par. 



Djurets storlek är omkring sju m.ni. 



6. Autonoe macrony.r (Lil.jeboik;)- 



Ociili niinuti, rotuiidiiti. Antcnnaj superiores inferioribus loiigiores. Maris pedes 

 primi paris iisdem secundi paris inulto niinores et manu oblongo-ovata, dcntibus carente; 

 iidern secundi paris articulo t^uinto cpiarto, inagno et tuinido, uiinore, ovato, margine poste- 

 riore tuberculis quiiique aut sex arinato. Feuiina inanibus peduin primi secundique paris 

 fere a^qualibus, oblongo-ovatis, dentibiis destitutis. Pedes abdoniiiiis ultiini paris raino 

 exteriore interno longiore, articuli basalis longitudinem apquante. Appendix caudalis inar- 

 gine posteriore aculeis duobus crassis, incurvis arinato. — Fig. G. 



Gammarus macronyx, W. Liljebokg: Kongl. Veteusk.-Akad. Handlingar, 1853, p. 458. (Femina). 

 » n u » Öfversigt af Kongl. Vetensk.-Akad. Förhandl., 1855, p. 125. 



Habitat öras occidentales a Finmarckia usque ad promontoriura Kullen. 



Beskrifning af Ilaimen: Kroppen är mera nedtryckt än hos de föregående, oeh har ryggen bred samt all- 

 deles slät. De öfre antennerna nå ej till abdoniens början, men äro längre än de undre. Deras skaft-leder hafva 

 samma relativa storlek, som hos A. longipes, oeh svepan består af 17 — 18 leder samt bisvepan af 5. De undres 

 fjerde skaft-led iir något längre än den femte, som når längre fram än de öfrcs skaft. Svepan beslår af sju leder 

 och är kortare än skaftets femte led. 



Mnndiblcrnas palp är stark, och liar den andra och tredje leden nästan lika länga samt försedda med långa 

 och grofva borst. Den första maxillcus inre skifva år temligen lång och spetsig. Den andra maxillen och de öl- 

 riga muiidelarne öfverensstärama i det närmaste med dera af Aut. piinctata. 



Det första benparet (fig. 6, a.), som är betydligt mindre än det andra, har den första leden lång, rät och 

 nedåt tilltagande uti bredd, den andra och tredje "korta, samt den Ijerde nästan större än den femte, som är af- 

 långt äggrund, och på den bakre kantens midt försedd med en grof torn. Klon är spetsig och krökt. Det andra 

 benparet (fig, 6, b.) utmärker sig isynnerhet genom den fjerde och femte ledens storlek. Den fjerde är störst och 

 mycket uppsväld, isynnerhet dess främre del. Dess bakre kant är föga böjd. Den femte leden är mindre än den 

 fjerde, af äggrund form, och har den bakre kanten försedd med 5-6 knölar och en grof torn samt några borst. 

 Klon år ej särdeles stark, och saknar tänder. Denna femte led är alltid böjd inåt under djurets kropp, så att 

 den bildar en mer eller mindre trubbig vinkel med den fjerde leden. Det tredje oeh fjerde benparet (fig. C, cJ 

 äro lika stora och hafva den första leden lika lång som" de två följande lederna tillhopa, af hvilka den andra är 

 mycket kort, men den tredje teuiligen lång och bred, i den främre kanten försedd med* långa borst och med den 

 undre kanten tvärt afstympad. Den fjerde och femte leden äro tillhopa något längre än den tredje. Den tjerde 

 är kortast, mycket smalare än den tredje och något bredare än den femte, som är något böjd. Klon är lång, 

 spetsig och nästan rät. Det femte benparet är något kortare än de tvä föregående och har den första leden bred 

 samt nedåt något smalare än vid den öfre delen. Dess klor äro kortare än på de två föregående benparen. Det 

 sjette och sjunde benparet äro betydligt längre än det femte. Epimererna äro mycket små. Den första är snedt 

 fyrkantig, den andra har den undre kanten afrundad; den tredje och fjerde hafva nästan rectangular form, och den 



