SKANDINAVIENS AMPHIPODA GAMMAKIDEA. 31 



samma slägte med dessa, mäste flyttas till ooh med till en annan familj. De gränser, 

 som han uppdragit för Ampliithoe, har jag emedlertid trott mig böra utvidga något, så- 

 som synes af ofvanstående diagnos. 



1. Ampliithoe podoceroides , Rathke. 



Capiit inerme, oculis minutis, rotundis- Antennai superiores inferioribus paullum 

 longiores. Manus pedum primi socundique paris valida;, unguibus dentatis. Rami pedum 

 ultimi paris abdominis subfequales, breves, conici. Appendix caudalis aculeis duobus in- 

 curvis postice ai'mata. 



Amphitlioe podoccroirles, H. RathkE: Acta Acnd. Leopold., T. \X, p. 79, Tab. TV, figf. i. 

 » albomaculiita, H. Kröyer: Naturhistorisk Tidskrift, ny R<ekke, aiidet B., p. 67. 



n » 'I i> Voyages en StHiidiuavie etc, Pl. 11 B., fig. 1. 



Habitat a Finmarckia usque ad Fretum sundicum vulgaris. 



Beskrifning: Hulviulct bildar ej uägot rostrum och ögoiieu äro smil , runda, samt af röd färg. De öfre 

 antennerna aro af medelmiittig liingd och stark byggnad, samt hafva den första ledtn tjockare och längre än den 

 andra, som är längre än din tredje. Svcjjan bc-står af 30 — 36 grofva leder, som äro försedda med teraligen länga 

 borst. Äfven de undre aiitenneina, som äro kortare än de öfre, äro grofva och hafva skaftets fjcrde och femte 

 led lika stora. Svepan bcstSr af omkring sexton leder, som äro rikt besatta med borst. 



Mandiblerna, som äro starka, hafva den yttre grenen väpnad med 6 — 7 tänder, och den inre med 5 — C, 

 tuggknölen af medelmåttig storlek och palpen stark, med den tredje leden längre än den andra, samt i kanten 

 försedd med borst. Den första maxillens yttre skifva är kort, starkt iniitböjd, samt väpnad med grofva tornar, af 

 hvilka nilgra hafva mycket små. tilltiyekta tänder pä sidorna. Den inre skifvan är mycket liten, och bär på den 

 ena sidan vid basen ett cilieradt borst. Den andra maxillens inre skifva är uti hela den inre kanten väpnad med 

 grofva, cilierade borst. Maxillarbenens skifvor äro stora, och den yttre har uti den inre kanten smä bugter, uti 

 hvilka sitta stora och grofva tornar. Emellan dessa bugter är kanten fint tandad. 1'alpens fjerde led visar en 

 skarp gräns emellan den bakre delen och sjelfva spetsen, och synes vara besatt med mycket smä taggar. Den ötre 

 läppens undre kant är afrundad, och den undre läppen är djupt klufven, samt har ett par smä biflikar. 



Biula de två första benparen äro af grof byggnad samt nästan lika stora, eller det andra något större än 

 det första, hvilket ofta hiinder hos hannaine. Deias femte led eller hand är bredt fyrkantig eller af oval form, 

 och det andra parets har pä den bakre kantens nedre del en liten knöl. Klorna äio starka och uti den concava 

 kanten väpnade med tänder. Det tredje och Ijerde benparet äro starkt byggda och lika stora, samt hafva isynner- 

 het den första leden bred och grof. Den tredje leden är bredare än de tva följande, samt i den undre kanten 

 snedt afskuren. Klon är kort och föga böjd. Det femte benparets första led är bred och af oval form; dess klo 

 är starkt utät- och nästan bakätrigtad. Det sjette och sjunde benparet har den första leden mera aflång än det 

 femte benparet. Klorna äro stora, spetsiga och krökta. Dessa tre benpar tilltaga bakåt uti längd. Epimererna 

 äro af medelmåttig höjd och de fyra första paren tilltaga bakåt i storlek. Den fjerde har ej, såsom vanligen är 

 lörhällandet, någon inskärning uti den bakre kanten, och den femte har den främre delen lika stor eller större än 

 den fjerde, samt den bakre delen, pä hvilken benet är fästadt, mycket låg. Det sjette och sjunde paret äro myc- 

 ket mindre. 



De tre första abdominal-segmenternas bakre vinklar bilda ej någon skarp spets eller tand. Det fjerde och 

 femte paret af abdomens ben hafva grenarne korta, den inre något längre än den yttre, samt båda på denöfre 

 sidan och i spetsen väpnade med tornc.r. Del sjette parets grenar äro mycket korta och grofva, samt af konisk 

 form; den yttre är i spetsen väpnad med två grofva och krökta tornar, och pä midten af den yttre sidan med en 

 knippa borst. Den inre grenen har uti spetsen endast en del borst och några mindre tornar. Caudal-bihanget är 

 kort, uti den bakre ändan väpnadt med två korta och krökta taggar, samt pä den öfre sidan med några fina borst. 

 Branchial-bihangen äro stora, och saknas endast vid det första och sjunde benparet. 



Båda könen äro nästan fullkomligt lika. Hannarne hafva, säsom vanligt, nägot längre antenner och större 

 händer. De största exemplar, som jag sett, voro omkring tjugu m.m. 



Till färgen är den grönaktig eller brun, med ljusare, hvitaktiga fläckar pä ryggen. 



Denna art, en af de vanligaste längs Skandinaviens hela vestra kust, lefver uti bon, som den bygger af 

 fina vattenvexter, hvilka den sammanflätar och sammanbinder med ett segt ämne, som den sjelf troligen afsöndrar. 

 Rörelserna äro ej särdeles lifliga. 



