34 R A r. X A R M. B I! u z i: L r f S. 



Orcliestia littorea, Leacu: Tians. Linn. Soc , XI, p. 356 — Desmarest: Consid., p. 201, pl. 43, fig. 3. (?) — 

 Mti.ne Edwahds: llist. Natur, des Criistao , III, p. Ifi. — Spence i?.\TE: Tlie Anoals a. 

 iMagaz. of Natur. History, 1857, Ser. 2, p. I3C. 



Orchestia Euchorc, F. Muller: Arcliiv fiir Natuigcscli. XIV, p. .13, pl. 4, fig. 1 — 7. 



Habitat ad öras occidentales et balticas, locis arenosis. 



Beskrifiiiug af Hannen: De öfre antennerna öro af hufvudets längd och nä ungefär till de undre antenner- 

 nas sista skaftled. Ueras svepa bestar af omkring 8 leder. De undre antemierna , som iiro omkring en tredjedel 

 så låno-a som hela kroppen, hafva skaftet nästan af samma längd som svepan, hvilken beslår af omkring 17 leder. 

 Ögonen äro runda och teniiigin slora. 



iMnndiblerna iiro starka och liafva den yttre grenen väpnad med 5 — 6 tänder, den inre med 4 — 5, samt 

 tug^knölen mycket hög och stor. Den första maxillen, som saknar palp, har den yttre skifvau uti ändan väpnad 

 med grofva, pä den ena sidan tandade tornar. Don inre skifvan, som är lång och mycket smal, är uti spetsen 

 försedd med ett par långa cilierade i)orst. Den andra roaxillens skifvor äro breda, och den inre bär uti ändan, 

 jemte en mängd kortare borst, ett längre cilieradt. Den öfre läppens undre kant är afrundad, och den undre läp- 

 pen är djupt klufven, med flikarnc afrundade. Maxillarbenens inre skifva, som när nästan så långt fram som den 

 yttre, är uti spetsen försedd med en mängd borst; den yttre skifvan är liten och uti spetsen samt den inre kan- 

 ten väpnad med grolVa i)orst. Palpen, som består af tre leder, har den andra inåt utvidgad, samt den tredje i 

 den främre ändan afrundad. 



Det första benparet, sora är mycket mindre än det andra, har den fjerde leden af triangulär form, nedåt 

 bredast, samt den bakre och nedre delen försedd med en nppsväld och mjuk kant. Den femte leden har samma 

 form som den fjerde, men är något mera långdragen. Längs den bakre delen går äfven på denna led en mjuk, 

 uppsvälld kant. Klon är spetsig, ej alldeles så lång som den femte ledens undre kant, samt väpnad med ett par 

 borst. Det andra benparets hand eller femte led är mycket stor och oval, med den undre kanten starkt bågböjd 

 och försedd raed korta och grofva tornar. Der den undre och den bakre kanten öfvergå uti hvarandra, är den 

 väpnad raed en liten trubbig tand eller knöl. Klon är stor, starkt böjd, slät och spetsig. .Det tredje och fjerde 

 benparet äro af vanlig form Det femte och sjette benparet hafva den första leden mycket bred, med den bakre 

 kanten starkt bågböjd, samt de öfriga lederna smala. Det sjunde benparet, som är längre än det sjette, har äf- 

 ven den första leden bred liksom de två föregående benparen, den andra leden kort, den tredje längre och ganska 

 bred, af triangulär form, med den bakre och nedre vinkeln starkt utdragen, den fjerde, som är något längre än 

 den tredje, äfven bred, och den femte mycket smalare samt längre än den tjerde. Epiniercrna äro temligen stora, 

 och deu första är mindre än de tre följande paren, som hafva den undre kanten afrnndad och försedd med korta 

 borst. Den femte epimeren är föga mindre iin den föregående samt större än de två sista paren. 



Det fjerde paret af abdomeiis ben när liingre bakåt än det femte och har grenarne nästan lika långa, cy- 

 lindriska, samt pä den öfre sidan och uti spetsen försedda med grofva tornar. Det femte benparet är kortare, 

 men af samma form. Det sjette paret har endast en kort, i spetsen borstbärande gren, som är mycket smalare 

 än basal-leden. Caudal-bihanget är kort och tjockt, med den bakre ändan afrundad och försedd raed en liten 

 bugt i midten. Pä den öfre sidan sitta några tornar. Branchial-bihangcn är fem par. 



Honan liknar hnuTien, från livilken hon skiljer sig hufvndsakligen genom de två första benparens förra. Det 

 första paret har den fjerde leden något bredare än den femte, som är af nctangulär form, något böjd, med den 

 nedre ändan ej smalare än den öfre. Klon, sora iir stark och intager med sin basis ungelar hiilften af den femte 

 ledens undre kant, är på midten af den concava sidan väpnad med 2 — 3 korta tornar Det andra benparets första 

 led är ganska bred, isynnerhet vid den öfre delen, och har den främre knuten starkt bågböjd samt väpnad med 

 korta tornar, och den liakre rät. Den tjerde leden är ungefär af samma längd som den femte, nedåt bredare, och 

 längs den bakre delen försedd med en uppsvidld kant, liksom pä det första benparet hos hauncn. Den femte le- 

 den är långdragen, nästan omvändt äggrund, på den nedre och främre delen försedd med en liten inskärning, uti 

 hvilken sitter en mycket kort, uti den coneava kanten med några borst väpnad klo Afven denna led är längs 

 den bakre delen försedd med en uppsväld kant. Det sjunde benparets tredje och fjerde led äro ej breda såsoin 

 hos hannen. Längden är omkring femton m.in. 



Denna art Icirckonimer på Skandinaviens biide vcstra och östra kust, men dess geografiska utbredning ät 

 norden kan ännu icke anses vara känd. Den trallas ofta på sandiga stränder, der den döljer sig under uppkastad 

 tång och dylikt. Dä man lyfter på en sådan tånghög, lly de undan raed långa hopp. 



Gen. 2. ALLORCHESTES, Dana. 



Antennae superiores pedunculo inferioruiii longiores. Palpus pcdiim inaxillarium ar- 

 ticulo ultiiiio in;i;:,ns minu.sve aouto. l^cdes i)riini secundiijue paris manii subchcliformi 

 urmati. Epiineruiii quiiitum quarto sa'))issiuie broviiis. 



Sådant, som detta slägte här blifvit uppstiUdt, omfattar det de Orchestidaj, som 

 hafva de öfre antennerna längre eller åtminstone lika långa med de undres skaft, samt 



