SKANDINAVIKNS AMPHIPODA GAMMARIDEA. 35 



den sista leden af maxillarbenens palp mei' eller mindre spetsig '. De två första benpa- 

 rens femte led bildar en mer eller mindre stark griphand, och den fjerde epimeren är of- 

 tast större än den femte. 



1. Allorchestes Nilsoni (Rathke). 



Antennse superiores pedunculo et flagello longitudine asqualibus, pedunculum in- 



ferioruin paullum superantes. Oculi rotundi, nigri. Pedes primi paris manu plerumque 



fere rectangulari vel late ovali. Mas pedibus secundi paris manu multo majore, ovata. 



Feinina pedibus secundi paris manu late rectangulari. Appendix caudalis divisa. 



Amplnthoe Prevosti ?, H. Katiike: Acta Acad. Leopold., T. XX, p. 81, tab. 4, fig. 5. 



» Nilsson! , H. Katuke: ibidem, p. 264. 



Orchestia Nidrosieiisis, KttövEH: Naturhist. Tidskr., anden Roekke, I, p. 299. 



Habitat ad öras occidentales a Nidrosia saltem usque ad Bohusiam. 



Bfskrifning: Hiifvudet bildar ej något rostium och ögonen äro temligen stora samt runda. Lederna af de 

 öfre antennernas skaft äro grolva och älta};.-! utiit i 1,-ingd; din trtdje iir endast obetydligt kortare än den andra 

 och tjockare iin svc^pan , som består al tio grofva leder och har nästan samma liingd som skaftet. De öfre nå 

 stundom framom de undre antennernas skaft med 3 — 4 leder, men ofta äro de föga längre än skaftet. De undre 

 antennerna, som äro fastade midt under de öfre, hafva basaldelen mycket stor och sammansatt af de tvä första 

 lederna. Den tredje leden är mycket kort, men den fjerde och femte, som äro i det närmaste lika stora, äro 

 mycket längre än denna. Svepan består af tio leder. 



Mandiblerna äro starka, och deras yttre gren är väpnad med 6 — 7 tänder, den inre med 5 — 6; tugg- 

 knölen är hiig och dess yta har njurlik form. Den första maxillcns inre skifva är ovanligt lång och smal, samt 

 uti sp<'tsen lörsedd med tva länga ciliera<le borst. Den yttre skilvan, som är något längre ocli bredare än den 

 inre, är uti spetsen besatt med flera grotva tornar, som uti den ena kanten äro väpnade med flera stora och trub- 

 biga tänder. Palpen består endast af en led, och når knappt längre fram än den yttre skifvan. Den andra maxil- 

 lcns skiiVor äro smala och långa, båda uti spetsen försedda med grofva borst och den inre äfven uti den inre 

 kanten. Underliippen är i midten klufveii , och flikarne, som ligga nära upptill hvarandra, äro i spetsen nästan 

 tvärt alskurna. IJakåt förlänga de sig med tvä mycket korta och smä processer. Den öfre läppens undre kant är 

 afruTidad. ALaxillarbenen äro starka och utmiirka sig genom den inre skifvans längd, som när lika långt frara som 

 den yttre, eller till midten af palpens andra led, och är uti spetsen väpnad med tvä, tre grofva och korta tor- 

 nar samt en del långa borst. Den yttre skifvan är något bredare samt uti den inre kanten väpnad med några 

 borst. Palpens tre första leder äro breda och nästan lika stora; den fjerde är konisk, och uti spetsen väpnad med 

 grofva ueli biijda tornar, bland hvilka eu isynnerhet är stor. 



Det första benparet är betydligt mindre än det andra, men af stark byggnad. Dess första led är längst; 

 den fjerde, som är större än den andra oeh tredje, är nästan af fyrkantig form och har på den bakre kanten en 

 knöl eller en liten sporre, som är besatt med några borst. Handen är större än den Ijerde leden samt nästan af 

 reetangulär form, nedåt något bredare, med den undre kanten bågbéij<l och besatt med korta borst. Uti den un- 

 dre kantens bakre hörn iir den väpnad med en grof torn. Klon är stark och böjd. Det andra benparet har hos 

 hannen den första leden nedåt ganska bred och utvidgad, den andra kort, samt den tredje nästan af triangulär 

 form oeh bakåt utlöpiinde till en skarp spets. Den fjerde leden är äfven liten, men den fimte är mycket stor, 

 till formen äggrund, pä en del af den bakre kanten försedd med korta tornar, och ungefär jui midten af densam- 

 ma med eu liten tand. Klon är stor och stark samt ej särdeles spetsig. Hos honor och yngre individer äro det 

 andra benparets händer ej sä stora som hos hannen och föga större än det första parets, samt hafva aflångt fyr- 

 kantig eller reetangulär form. Det tredje och Ijerde benparet äro af stark byggnad och vanlig form. Det femte 

 är kortare än de två föregående benparen, mycket starkt, och har den bakre delen af den breda första leden half- 



Dana, som uppställt slägtet Allorchestes, upptager uti diagnosen, att maxillarbenens palper skola vara klo- 

 försedda. Hos den skandinaviska arten af detta slägte är den sista leden af maxillarbenens palp ej egentli- 

 gen klolik, utan mera rät oeh konisk samt i spetsen försedd med borst, hvarföre också Branut (Bulletin de 

 la classe Physico-raatliématique de r.-Veadémie Imp, d. se. de St. Petersbourg, T. IX, 1851, p. 142) hanlörde 

 den till ett eget snbgenus under Orchestia, som han benämnde Allorehestiua. Då denna art emedlertid lor 

 öfrigt fullkomligt öfverensståmraer med de arter, som blifvit förda till Allorchestes, tyckes det ej vara till- 

 räckligt skäl, att skilja den derifrån endast tilllölje deraf, att den sista leden af maxillarbenens palp är något 

 mindre böjd och spetsig, då man vet, huru snart sagdt omärkliga öfvergängarne äro ifrån den alldeles klolika, 

 korta formen af denna led, till den med spetsen mera utdragna och ifrån denna till den form, dä spetsen 

 utgöres endast af ett gröfre borst, hvilket vauligen omgifves af några andra smalare. 



