SKANDINAVIENS AMPHIPODA GAMMAKIDEA. 53 



kanten länga borst. Den första niaxilleiis inre skilva är figgriuKl, och har hela dcii iiire kantcu försi dd lued giofva.. 

 cilierade borst. Den yttre skitvan, som är större, bär i äiulau grolVa, krökta ncli i den ena kanten landade 

 tornar. Palpen nfir längre fram än den yttre skifvaii. Uen andra niaxillens skifvor äro breda och aflanga, samt 

 niistai) lika stora, den yttre försedd i den främre ändan med langa och släta, samt den inre i hela den inre 

 kanten med grofva ocli cilierade borst. Maxillarbeneiis inre skilva når sä långt fram som palpens första led, och 

 bär uti den inre kanten borst, samt i den främre ändan, jemte sädana, tre korta och grofva tornar. Den yttre skif- 

 van, som når till midten af palpens andra kd, har den inre kanten väpnad med grofva tornar, hvilka tilltaga i 

 längd mot skiiVans främre ända, hvnrest de ersättas af cilierade, biijda borst. Palpens andra led är längst oeh 

 den fjerde leden eller klon visar en tydlig gräns emellan den böjda spetsen och den bakre griifre delen. Alla pal- 

 pens leder äro försedda ined länga grofva borst. De som sitta på den tredje li-den äro i den ena kanti-u tandade. 

 Den öfre läppens undre kant är afrundad, och den undre läppen år bred, samt i midten dju])t klufven. 



De två första benparen äro starka oeh till formen lika, men det andra är något större än det första. De- 

 ras händer (fcunte kden) äro temligen stora oeh piironformiga, samt i drn bakre kanten vä|)nade med grofva borst 

 och tornar. Alla lederna, isynnerhet den fjirde, äro i den bakre kanten försedda mrd borst. Deras klor äro 

 starka, krökta och spetsiga, samt sakna tänder. Det tredje oeh tjeide paret, som äro något längre än de föregå- 

 ende, hafva den första leden läng, smal och något biijd, den andra ganska kort, den tredje något kortare än den 

 första och liingn; än den fjerde, som är längre an den femte, hvilken bär en stark, konisk, i spetsen något krökt 

 klo. Alla lederna äro försedda mrd längre och kortare tornar och borst. Del femte beiipiirel sr något längre än 

 de två föregående, samt kortare än det sjette, som åter är kortare åii det sjunde. .Mia drssa tre benpar öfverens- 

 stämma i det närmaste med hvarandra i form, oeh hafva den första leden bred, upptill något bredare än nedtill, 

 i den bakre kanten fint tandade och lorsedda med uägra korta borst. De öfriga lederna äro smala oeh bära grofva 

 tornar och borst. 



Epimererna äro höga. Det andra oeh tredje paret äro mindre än det första, och alla tre paren hafva rt-- 

 ctangulär form, med de undre vinklarne afrnndadc. Det fjerde paret epinierer äro större än de föregående oeh 

 hafva uti den bakre kantens öfre del en djup inskilrning, hvari den femte epimeren upptages, som är genom en 

 bugt i den undre kanten delad uti tvenne Hikar, en friimre, något mindre oeh en bakre något större. De två 

 sista paren äro mindre. 



Abdomeiis första segment har den undre kantens vinklar afrundade, men det andra och tredje segmentets 

 bakre vinklar utlöpa uti en skarp spets. Simbenens grenar äro längre än basal-lederna. I'å ryggen af de tre sista 

 segmenterna sitta tre små knölar eller u])ph(ijningar, som bära toruar och borst. Det fjerde segmentets raedlersta 

 knöl bår två grofva tornar, som omgifvas af niigra länga borst, oeh sidoknölarne bara hvardera fyra tornar och 

 nio borst. Det femte segmentets medlersta knöl är väpnad med tvä tornar och fyra borst, samt sidokuölarne med 

 fem tornar och nio borst. Det sjette segmentet liar på den medlersta knölen två tornar, oeh pä hvardera sidoknö- 

 len lika många '. Det tjcrde och femte paret af abdoniens ben nä lika långt bakåt och halva grenarne lika länga, 

 samt på (len öfre sidan oeh i spetsen väpnade med tornar. Det sjette parets grenar nå mycket längre bakåt än 

 de två fcHegående paren, oeh åro plattade, långa, samt temligi-n breda. Den yttre grenen, hvilken hos som- 

 liga är lika lång med den inre och hos andra en Ijcrdedil längre iiii denna, är uti den yttre kanten väpnad 

 med grofva tornar oeh långa, knip|)vis fastade cilierade borst, men i den inre kanten nästan endast med borst. 

 Uti den bakre ändan bär denna gren en kort, konisk, grof, i spetsen borstbärande torn. Den inre grenen är 

 väpnad med tornar och långa cileiade borst uti båda kanter oeh den bakre kanten. Hos flera individer äro likväl 

 det sjette benparets grenar uästau lika långa, och den torn, som sitter uti spetsen pä den yttre grenen, ganska 

 liten. Candal-biliangi^t år klulvct ända till basen, med flikarne aflånga och i midten af den yttre kanten väpnade 

 med ett pnr tornar oeh några borst. Branchial-bihaiigen äro stora och fastade vid alla benparen, utom det första. 



Honorna skilja sig från liannarnc genom kortare antenner, och de tvä första benparen, som äro mindre och 

 liafva händerna nästan af fyrkantig form. 



De största exempliir från Östersjön, hvilka jag varit i tillfälle att undersöka, voro omkring tjugu m. iii. 

 långa. Vid vestkusten har jag eir.edlerlid erhållit exemjilar. som äro vida större. Till färgen ar tlniiia art grön- 

 aktig eller brun. 



Ungar tagna ur bröstsnckeii på en hona, som hade grenarne lika stora på abdoniens sjette benpar, skilde 

 sig i flera bänseciuleii ifrån de äldre. Ögonen hade oval form, med mycket färre linser iin hos de äldre. Anten- 

 nerna voro korta, de öfre något längre än de undre, samt med fyra leder uti hvarje svepa. ?>isvepan bestod af 

 två leder. De tvä första benparen voro lika stora, med händerna af oval eller nästan rectangulår form. Abdomens 

 sista benpar har den yttre grenen mycket längre än den inre, samt bestående af två cylindriska leder, den sista 

 smalare och något kortare än den första, samt uti spetsen försedd med några borst. Den inre grrnen år något 

 kortare än den första leden af den yttre grenen. 



Denna art är den, som alliiiånnast förckoinnur vid Skandinaviens kuster, både de östra och de vestra. 

 Den har en mycket vidsträckt geografisk utbredning, och förekommer vid Grönland och Spetsbergen, vid Englands 

 och Frankrikes kuster, i Medelhafvet oeh i Svarta hafvet, hvarest R.\tuke har tagit den. 



' Pä de flesta exemplar är de tre sista segmentenias beväpning sådan, som den ofvanbeskrifna. Den är likväl 

 underkastad variationer, hvarföre det ej torde vara riktigt att, i likhet med Buugersdmk, upptaga antalet 



af ryggens tornar uti art-diagnosen. 



