56 RAGNAR M. BRUZELIUS. 



uti klon upptages, dfl den Infiges till handen. Klon är bred och lioplrvckt, lot-d spetsen nfrumlad och bred. Det 

 tredje ooh Ijerde Ijenparet iiio lika liinga, och kortare än de tre sista paren. Den första k den al' dessa tre sista 

 benpar är bred, atlänu;, i den bakre k:intcn naggad eller fint landad Den andra lidi-ii iir kort, den tredje längre 

 och bredare än den Ijerde, inen kortare än den lenite. Klorna äro korta, starka, spetsiga och krökta. Epimererna 

 nro höga. De tre törsta paren, af livilka det första är större än de tvä följande, äro af rcetangulär form med 

 ilcu undre kantens vinklar alViindadc. Det fjerde paret, som är störst, har uti den bakre kanten en bugt, hvari 

 den femte epimeren upptages. Denna är. jemte den sjette, delad genom en bngt uti den undre kanten uti tva lo- 

 ber, af hvilka den främre och mindre går längre ned än den bakre ocii större. Deras undre kanter äro afrundade. 

 Den sjunde har den undre kanten jemnt alrundad. 



Det första, andra och tredje abdominal-signientets undre kant utlöper bakäl uti en skarp spets. Det tredje 

 segmentets spets är längst, och hela diss bakre sidokant iir starkt coneav. Det första segmentets bakre och öfre 

 kant bildar ej nägon tand, men det andra och tredje iiro försedda med en liten tand uti midteu af den bakre 

 kanten. Det fjerde liar tre tänder uti den bakre och öfre kanten, och det femle två till tre. 



Det Ijcrdc' paret af alxlonicns ben nilr nägot liingre bakiit iin det femte, ocli båda nå litet längre än det 

 sjette benparets basal-led. (irenaine äro pä den öfre sidan och i spetsen försedda med tornar. Det sjette parets 

 basal-lcd är något kortare än den \ttre, smalt lancettlika grenen, hvilken i spetsen bär en grof och spetsig torn, 

 och i kanterna är väpnad med några glesa och korta borst, samt är nästan lika läng som de tvä sista abdominal- 

 segmenterna. Den inre grenen ar däremot mycket mindre, nästan rudimentär, och har form af ett litet fjäll. Cau- 

 dalbihanget är klufvet uti två flikar, som på den öfre sidan bära ett litet borst. 



Jlonan har kortare antenner än hannen och är något mindre. De tvä första benparens händer hafva samma 

 form, men det förstas iir mindre än det andra parets. De äro af oval form och hafva den bakre kantens nedre 

 del försedd med några snia knölar eller tänder, emellan hvilka kanten är fint crenelerad. Deras klor äro spetsiga 

 och ungefär hidftcn så liinga, som handens bakre kant. Det sjette segmentets epimerer visa den egenheten, att 

 lieras främre lober iiro genom en inskiirning delade i tvenne mindre afrundade flikar. 



Branchial-bihangen äro stora och till antalet fem par. De saknas vid det första och sjunde benparet. Stor- 

 leken är 8 — 9 ni in. Till färgen iir den livitaklig, med röda fliickar. 



Denna art förekommer sparsamt vid Skandinaviens vestra kust. Den träffas då och dii i Bohusläns skär- 

 gård. Professor Liljehoug har tagit den vid Kullen. 



7. Gammai'us palmatus (Montagl). 



Oculi piirvi, rotiiiidati. Antc-nna^ superiores inferioribus longiores. Mas articulo 

 qujnto peduin sccundi paris eodern primi paris niulto inajore, triaiigulari. inargine inferi- 

 ore lajvi, ungiie longo, satis gracili, aciito. Feniina articulo qiiinto peduin secundi paris 

 ovali et lobo antoriore epiiiieri .scginonti scxti i» processum longuin deorsum producto. 

 Segtncntuin ahdoiiiiiiis (puirtuin iiiargiue posteriore dor-^i unideiitato, quiiitiiiii eodtm mar- 

 gine bidentato. Pedes abdominis sexti paris raiuo interiore parvo, exteriore rnagno, fere 

 liileari. Appendix caudalis profundissime fissa. 



Cancer palniatiis, MoNr.\r,i' : Transact. of tlie Linnean SoeietA, Vol. VII, p. CO, tab. VI, tig. 4. 



.Melita palmata, LK.\f:ii: Transaet. of the Linnean Soeiety, Vol. XI, p. 3.i8. 



Oammarus Dngesii, M. llinvAllDS: Hist. nat. des Crustnc., Tom. III, p. 54. 



» >' « » Cnvicr, IJcgne nnimal, 3:e édit., pl. Cl), Hg. 3. 



Melita palmata, Frey u. Lkuck.^hdt; Beiträg. z. Kenntn. wirliellos. Thiere, p. I (i t' 



(iammarus palinatiis, VV. LiljeborG: Kongl. Vctensk Akad. Ilandl., 1853, p. 4."i3. 



» 'I Spence B.\tE: .\nnals a. Magnz. of Nat. Hist., sec. ser., XIX, p. 1 4 i. 



IIal)itat ill (Veto Orcsiiiiil. 



Beskrifiiing: llulVndct saknar rostnim, och ögonen hro små oeli runda De öfre antennerna, sora nå unge- 

 fiir till det Ijerde segmentet af abdoineli och äro betydligt längre itu de undre, hafva skaftets IV^rsta led tjockare 

 än de två följande och något kortare iin den aiiilra, men niistan dubliell sii läng som den tredje. Deras svepa 

 består af 2C och bisvepaii af två leder. Den från de undre antennernas andra led ulgiii:i)de processen är lika liiiig 

 som den tredje och niigot uppålbiijd. Deras fjerde skaftled, som är mycket liiiigre an den treilje, är älven något 

 längre än den femte. Deras svepa består af 9 leder. ]?åda paren af antenner bäia endast lina och korta borst. 

 Hos honan nro antennernn något kortare än hos hannen. 



Mandibular-palpeu är ej särdeles lång, racd den andra leden längre än den tredje. Tiiggknölcn är hög-. 

 Fiir öfrigt äro niuinlclarnc af vanlig beskalTenhet, såsom hos (i. locusla. Den första inaxillens yttre skifva iir i 

 ändan väpnad med treklufna tornar, och dess inre skifvn, som är äggrund, bär uågra cilierade borst. 



Det 



