SKANDINAVIENS AMPHIPODA GAMMAEIDEA. 65 



bildas af den femte leden, och de tre sista benparen tilltaga bakat något uti längd. Det 

 mest utmärkande för detta slägte är likväl det sista paret af abdomens ben. Den inre grenen 

 är rudimentär, men den yttre liar fatt en ovanlig storlek, och är nästan lika läng som 

 hela abdon)en, samt består af två leder, som äro tunna, men ej särdeles breda. Att en 

 sådan ovanlig utveckling af detta benpars ena gren bör hafva stort inflytande på djurets 

 rörelseförmåga, och till följe deraf på hela dess lefnadssätt, är temligen tydligt, och torde 

 sålunda fullt berättiga till att för detsanuna bilda ett nytt genus. 



1. Eriopis elongata, n. sp. 



Antenna^ superiores longissimaj, corpore longiores, fiagello gracili. Antennas infe- 

 riores supei'ioribus multo breviores, fiagello articulo ultimo pedunculi breviore. Pedes 

 Ijrimi paris iisdem secundi paris minores. Manus pedum secundi paris oblongo-ovatse. 

 Appendix caudalis profundissime fissa. — Fig. 12. 



Habitat in locis profundis maris Bohusiae. 



Biskiifiiiiig: Kroppen, som iir föga hoptiypkt, liar ryggen afrundad och slät, utan tänder eller köl. Iluf- 

 vudet, som iir af medeliniittig storlek, bildar ej niigot rostruin, och liar uti det främre och nedre hörnet en smal 

 och djup inskärning. 



i)e ufre antennerna, som äro liiiigrc än lula kroppen, hafva skaftet mycket kortare än svepan. Skaftets 

 första led är något tjockare och kortare än den andra, och den tredje är mycket kort. Svepan bestar af omkring 

 40 leder, hvilka utSt afsmalna och tilltaga i längd, och äro pä den undre sidan försedda med korta borst. Bisvc- 

 pan (fig. 12, b) är nästan rudimentär, och bestar af tvä leder, af hvilka dcu yttre är i spetsen försedd med några 

 borst. Den är ej sä läng som den första leden af svepan. De undre antennerna hro korla, och ungefär lika liinga 

 eller något längre än de öfres skaft. Den andra skaftleden utskickar frän den nudrc sidan eu läng, spetsig pro- 

 cess, och den tredje leden är iiägot tjockare, men betydligt kortare än den Ijerde, som är lika läng med den 

 femte. Svepan är mycket kort, bestar af fyra tjocka leder, och är knappt hälften sä läng som skaftets femte led. 



Mandiblerna (fig. \'Z, c), som äro starka, hafva den yttre grenen väpnad med i — 5 tänder, samt den inre 

 med fyra, oeli tuggknöien ganska liiig. 1'alpeji, som är ganska läng och smal, har den andra leden niigot kortare 

 än den tredje, som i spetsen är lorsedd med nägra borst. Den första maxillens ifig. \'2, d.) inre skifva iir iigg- 

 rund och i den inre kanten fiirsedd med cilieradc borst. Deu yttre skifvan är smal och i spetsen försedd med tornar, 

 af hvilka en del äro tregreniga (fig. 12, c.) och en del uti den ena kanten tandade (fig. 12, f.). Palpen har den 

 andra leden väpnad i spetsen med 3 — -4 trubbiga tänder och nägra i kanterna fint tandade eller naggade tornar 

 fig. 12, g.). Den andra maxillens skifvor äro af vanlig form. Maxillarbenens ifig. 12, h.) yttre skifva, (fig. 12, i.), 

 som när ungefär till midten af palpens andra led eller nägot längre, har den inre kanten besatt med korta 

 och krökta borst oeh bär uti den främre ändan några längre och cilierade. Palpen är temligen lång och klon är 

 spetsig. Den öfre läppens undre kant är afrundad, oeh underläppen ifig. 12, k.] är klufveu uti tvä breda flikar, 

 hvilkas bakre processer äro korta oeh afruudade. Den har älven ett par smä billikar. 



Det första benparet (fig. 12, 1.), är mycket mindre än det andra, och har de tre första lederna af vanlig 

 form, samt den Ijerde leden längre oeh något smalare än den femte oeh i deu bakre kanten försedd med långa 

 borst. Den femte leden är nästan äggrund, dock med en skarp vinkel pä den bakre kanten. Klon är läng oeh 

 spetsig, men ej mycket krökt. Det andra benparets (fig. 12, m.) Ijerde led är mycket kortare och mindre än den 

 femte leden, samt i den bakre kanten försedd med nägra borst. Den femte leden är aflåiigt iiggrund, och i den 

 bakre kanten väpnad med nägra grofva tornar och borst. Klon är mycket spetsig och läng. ])et tredje och fjerde 

 benparet äro smala och spensliga, samt försedda med spetsiga och löga böjda klor. Det femte benparet är föga 

 längre än de tvä föregående och har den första leden afläng oeh ej särdeles bred, samt i den bakre kanten tandad 

 och i den främre försedd med några borst. Det sjette benparet är längre än det femte, med hvilket det för öfrigt 

 öfverensstämmer. Det sjunde ben|)ari-t har åew första leden bredare än de två föregående jiaren. Epimererna 

 äro temligen låga Deu första har deu friimre vinkeln spetsig, men de följande hafva den undre kantens vinklar 

 afruudade. De lyra första paren iiro ungefär af samma storlek som det femte oeh sjette, men större än det sjunde. 

 AbdoUKMi är lång och de tre första segnienteriia ganska stora. Det andra och tredje har den undre kanten besatt 

 med nägra borst och deras bakre hörn bildar en skarp spets. Sirabcnen äro korta. Det fjerde paret af abdomens 

 ben når något längre bakat än det femte oeh ungefiir lika långt som skaftet af det sjette paret, och har grenarue 

 lika länga samt på den öfre sidan och i spetsen väpnade med några tornar. Det femte paret öfverensstämmer med 

 det ijerde. Basalleden af det sjette benparet är kort, men den yttre grenen är mycket lång oeh tillhopa med ba- 

 salleden nästan längre än abdomen, samt består af tvä tunna, långa, jemnbreda och med tornar väpnade leder (fig 



K. Vcl. Akad. Ilanill. B. 3. N:0 1. U 



