SKANDINAVIENS AMPHIPODA GAMMARIDEA. 75 



och med korta och glesa tornar uti den bakre kanten. De tre sista benparen, som tilltaga bakat uti läno;d, hafva 

 den första leden bred och nästan af äggrnnd form, med den främre kanten föga böjd och den bakre landad. 

 De fyra första paren af epimererna äro temligen höga, tilltaga bakåt i storlek, och äro nästan af rectangnlär form, 

 med den undre kanten afrundad. Det fjerde paret har den bakre kanten iiiböjd, för det femte paret, som äro 

 nSgot mindre än de föregående och hafva en biigt uti den undre kflnten. Sådant ar äfvcn det sjette paret af epi- 

 merer, men det sjunde har den undre kanten jemnl afrundad. 



Abdomens tre första segraenter hafva de bakre sidokanterna tandade, det första mindre än de tvS följande. 

 Det fjerde paret af abdomens ben, som når ej fullt så långt bakåt, som det sjette paret, har den yttre grenen 

 obetydligt kortare än den inre, samt båda uti den öfre kanten och i spetsen försedda med tornar. Det femte pa- 

 ret är lika med det fjerde. Det sjette paret har grenarne lika länga, smala, något plattadi; och utåt tillspetsade, 

 samt i båda kanter försedda med (örnar och några cilierade borst. Caudal-bihanget [lig. 13, cl är aflångt, utåt 

 något afsmaliiande, och har den bakre kanten alstyuipad samt tandad. Dessa tänder variera något; hos somliga 

 individer är den bakre kanten försedd med fyra tänder, tvä små vid sidorna, och uti midten två större och 

 bredare, som äro försedda i kanten med smärre taggar; hos andra har den l)akre kanten fyra stora och spetsiga 

 tänder. Uranchial-bihangen äro se.\ par, och saknas endast vid det första benparet. 



Dess storlek är tio till fjorton m.m. 



Af denna art hafva några få exiinplar bjifvit tagna af Trofcssor S. Loven vid kusten af den nordligaste 

 dejrii af Finnmarken. 



7. ParauipJiithoe elegans, n. sp. 



Caput rostro parvo, ck-flexo nrniatuiii. Oculi magni, subovati. Dorsum rotunda- 

 tum, soginenti primi secundique ahdominis margine pusteriore mcdio dentem acutum 

 parvum fonuantc. AntenntB superiores inferioribus longissimis multo breviores. Pcdes 

 piimi secundique paris graciles, subajquales, manibus fere ovalibus. Appendix caudalis in- 

 divisa, postice angustata et margine posteriore rotundata. — Fig. 14. 



Habitat in sinu Gulhiiarsfjorden Bohusiic, inter fucos. 



Beskrifning: Denna art, som i liera hänseenden mycket liknar den föregående, skiljes likväl lätt ifrån 

 diima derigenom, att endast två segmenter, nemligen abdomens första och andra, äro uti den bakre kanten af ryg- 

 gen väpnade med en spetsig tand. Dess kropp är temligen långslriiekt och har ryggen afrundad och slät, med 

 undantag af de två ofvannämnda segmenterna. Hulvudets främre kant bildar ett litet rostruni, och dess sidokant 

 eu skarp vinkel under de undre antennernas läste. Ögonen äro stora oeli nästan äggrunda. 



De öfre antennerna, som äro mycket kortare än de undre, hafva skaftets första led större än de två föl- 

 jande lederna, och svepan mycket längre än skaftet, samt sammansatt af omkring iO smala leder, hvilka äro för- 

 sedda med mycket korta och tina borst. De undre nntennernas tredje skaftled är mycket kortare iin den Ijerde 

 och femte, som äro nästan lika långa. Svepan består af omkring filt leder, som äro smala och försedda med 

 mycket korta l)orst. Dessa tvii antenner siro menMidels längre äu hela krojipen. 



Maudibelns yttre gren är väpnad med ö — 7 tänder och den inre med O, tuggknölen är hög, och liksom 

 hos den föregåeufle iätt besatt med tänder, och uti den ena kanten försedd med ett längre cilieradt borst; palpeu 

 är stark, men ej lång, med den andra leden längst, och jemte den tredje uti den ena kanten försedd med cdierade 

 borst. Den första maxillens inre skifva är äggrund och uti den inre kanten försedd med tre cdierade borst. Den 

 yttre skifvaus tornar äro i den ena kanten väpnade med Hera spetsiga taggar. Den andra maxillen öfverensstäm- 

 mer med den af den föregående. iMaxillarbeneus skifvor äro stora, den inre når till palpens andra led och den 

 yttre icke alldeles lill den tredje leden. l'alperna äro starka och viipnade med grofva och spetsiga klor. Den öfre 

 läppens undre kant är afrundad, ocli den undre läppen ur klufven uti två stora Hikar, som bakåt förlänga sig med 

 två temligen långa jirocesser. 



De tvii första benparen iiro i det niirmaste lika. Deras fjerde led (lig. I 5, b.) är nästan lika stor som 

 handen, livilken iir nästan atlängt oval och i den bukie kanten försedd med några glesa borst och tornar. Klorna 

 äro spetsiga och uti den coneava kanten väpnade med några tänder. Det tredje oeb Ijerde benparet äro al vanlig 

 form, äfvensum de tre sista, hvilka tilltaga bakåt något uti längd oeli hafva den första leden bred. Epimererna 

 äro temligen liiiga och de fyra första paieu tilltaga bakilt uti storlek och äro större äu de tre sista. 



De två första segmenterna af abdoinen hafva den nedre och bakre vinkeln väpnad med eu liten tand, och 

 de bakre sidokanterna släta. Det tredje segmentets bakre sidokanter äro deremot väpnade med flera (7 — 9) spet- 

 siga och något böjda tänder. Det Ijerde paret af abdomens ben, som når något längre bakåt än det femte och 

 ungefär lika liiiigt bakåt som det sjette parets basalled, har den yttre grenen något kortare äu den m re, samt 

 båda på den öfre sidan och uti spetsen försedda med tornar. Det femte benparet är lika med det for. gående. 

 Det sjette benparet har grenarne lika långa och utåt tillspetsade, samt mycket smalt laucettlika. Den inre grenen 

 itig. 14, c.) har vid basen på den yttre sidan en utvidgning, och är i buda kanter väpnad med tornar och cilie- 



