SKANDINAVIENS AMPHIPODA GAMMARIDEA. 81 



BeskrifiiinK: Kroppen är hög och tjock, med ryg5<en slät och utan köl. Det sjunde segmentet af thorax 

 och de tre första af alidomen äro väpnade i niidten af ryggens bakre kant med två stora, bakåtrigtade tänder. 

 Hufviidcts främre kant bildar emellan de öfre antennerna ett stort, plattadt, temligen spetsigt och nedätböjdt 

 rostrum. Ögonen äro stora, med den främre kanten nästan rät eller något inböjd, samt den bakre bågböjd. 



Antennerna äro smala, nästan lika lunga, och nä ungefar till det sjette eller sjunde segmentet af thorax. 

 Lederna af de öfres skaft affaga utåt i storlek, och svepan, som är mycket längre än skaftet, består af omkring 

 aO leder, hvilka uti den öfre kanten äro försedda med korta borst. Skaftets första led är på den inre sidan af 

 den främre ändan väpnad med en stor tand. De undre antennernas skaft, hvars leder tilltaga utåt i länod, är 

 liingre än de öfres. Svepan består af 10 — 18 leder. 



iMuiidelarne utmärka sig genom sin långdragna form. Mandiblernas spets är ej tandad, utan endast till- 

 skärpt och inätböjd. På den inre sidan af denna gren finnes en lång smal process .inre gren), som i spetsen sy- 

 nes vara väpnad med några tänder. Denna process kan liksom infällas uti en ränna, som går längs den inre kan- 

 ten af deu yttre grenen. Ofvanför denna process finnes en svag antydning till tuggknöl genom en liten upphöjning. 

 Palpen är stark, med den andra leden längst och den tredje i ändan väpnad med några borst, som äro bredare 

 mot spetsen än vid basen. Deu första maxillens inre skifva är spetsig och uti den inre kanten väpnad med några 

 cilieraile borst. Den yttre skifvan är i ändan och den inre kanten försedd med stora, breda och föga böjda tor- 

 nar, hvilkas inre kant är väpnad med tendigen stora taggar. Palpen är smal, ocli når ej mycket längre än deu 

 yttre skilVan. Den andra maxillens inre skifva är bredare och kortare än deu yttre. Öfverläppen har i den undre 

 kanten en liten bngt. Underläppen är i midten djupt klufven, och hvarje llik är genom en inskärning uti den 

 främre ändan delad uti två mindre flikar, en yttre, smalare och i kanten borstbärande, samt en inre bredare och 

 afrniidad. De bakre sidohörnen utlöpa uti spetsiga processer '. Maxillarbenens inre skifva är läng, när till pal- 

 pens andra led och är uti den inre kanten väpnad med landade borst. Deu yttre skifvan, som när framom pal- 

 pens andra led, har den inre kanten viipnad med borst och tornar. Palpen består endast af tre leder, af hvilka 

 den första är störst. Den inre kanten af den andra leden är utdragen till en bred, afrundad och i spetsen borst- 

 bärande process, som när ungefär till hälften af den tredje leden, livilken är nästan af oval form och i ändan 

 väpnad mcfl borst. Klo saknas alldeles. 



Det första benparet iir mycket spensligt. Dess första led är läng, smal och något böjd framåt, den andra 

 och tredje korta och nästan lika stora, med den undre kanten snedt afsknren. Den Ijerde leden är något kortare 

 iin den femte, som är temligen lång, jcmnsmal, något bakiitböjd, och har den bakre kantens nedre vinkel utdra- 

 gen till en smal process, som svarar emot klon, som är liten. Vid basen af klon sitta två till tre borst, som 

 äro försedda med små, mot basen af borsten riglade si<loborst. Det andra benparet är längre iin det första och 

 något gröfre, men likviil af svag byggnad. Dess femte led är gröfre än det första parets, nedåt något bredare än 

 vid den öfre delen, med den bakre och nedre vinkeln utdragen till en kort och bred process, som motsvarar den 

 korta, krökta och temligen starka klon. På den femte ledens bakre kant sitta några fina borst. Det tredje och 

 Ijerde benparet äro något korlare än det andra, men mycket gröfre. Deras klor äro starka och krökta Det femte 

 och sjette benparets första led närmar sig den rectangulära formen, men hafva den bakre kantens vinklar afrun- 

 dade. Det sjunde benparets första led är i det närmaste af samma form, som samma led af de två filregående 

 paren, men den bakre kantens nedre vinkel uthiper uti en skarp spets. 



Epimererna äro höga och de fyra första paren tilltaga bakåt uti storlek. Den första är aflång och har den 

 främre kanten bågböjd samt den bakre inböjd, med den nedie vinkeln spetsig. Det andra och tredje ))aret hafva 

 niistan samma form. Det Ijc^rde paret epinierer, som äro störst, hafva deu främre kanten bågböjd och den bakre 

 försedd med två stora, halfeirkelformiga bugter, en öfre, hvaruti den femte epimeren up])tages, oeh en nedre. Ge- 

 nom dessa bugter bildas på den bakre kanten två spetsiga vinklar. De tre sista paren af epimerer iiro väl mindre 

 än de föregående, men likväl temligen stora. 



Det första och andra segmentet af abdonien har den bakre och nedre vinkeln spetsig. Det tredje segmen- 

 tet har den bakre sidokantens nedre vinkel utdragen till en krökt spets, och är ofvanför denna väpnad med en 

 större oeh något böjd tand. Det fjerde paret af abdomens ben, som når lika långt bakåt som det sjette paret, 

 har grenarne lika långa, smala, utåt tillspetsade samt pä den öfre sidan väpnade med tornar. Det femte paret 

 har den yttre grenen något kortare än den inre, men är för öfrigt af samma form, som det föregående paret. 

 Det sjette parets grenar, af hvilka den yttre är kortare än den inre, äro långa, smala, något plattade oeh till- 

 spetsade, samt försedda med glesa borst. Caudal-bihanget är attängt och smalt, med en viukelformig inskärning i 

 den bakre kanten. Brancliial-bihangen äro stora, och saknas endast vid det första benjiaret. 



De exem])lar, som jag undersökt, voro sju till åtta m.m. Till färgen är den gulaktig med bruna tvärband. 

 Denna art förekommer på Skandinaviens vestra kust åtminstone ända ifrån Trondhjem ned i Kattegat. I 

 Bohusläns skärgård är deu sällsyut. 



Jag har ej kunnat upptjieka att läppen är, såsom det uppgifves af H. Kröyeu, delad i två skifvor. Jag tror 

 mig dcremot hafva tydligen sett, att det endast är genom en inskärning, som flikarne framtill äro delade. 

 Hans beskrifning af mandiblerna öfverensstämmer ej fullkomligt med hvad jag jag fuunit vara förhällandet 

 hos de individer, som jag undersökt. 



K. VrI. Ahad nandj. B. 3. N:u 1. 11 



