SKANDINAVIENS AMPHIPODA GAMMARIDEA. 85 



paris articulo tertio postice in processum magnum, rotundatum, setiferum, larainarem di- 

 latato, articulo quinto quarto multo latiore, oblongo-ovali, ungue laniinari. Angulus po- 

 sterior lateralis segmenti tertii abdominis in denteni magnura et acutuin productus. Pedes 

 abdominis ultiuii paris duo paria antecedentia superantes. Appondix caudalis profunde fissa. 



Arapclisca licvigata, W. Liljeborg: Öfveis. af Koiigl. Vetensk. Akad. Föihantll. 183 5, p. I V3. 



Habitat a Norvegia meridionali ad promontorium Kullense. 



Beskrifning: Denna art, som är större än de föregående, har ryggen afrundad, med undantag af det tjcrde 

 abdominalsegmentets, som är kölad. Hufvudet är längt, tillspetsadt och i den främre ändan tvärt afsknret. 



De öfre antennerna äro mycket kortare än de undre, fastade pä sjelfva spetsen af hufvudet och ej nedåt- 

 rigtade. Deras första skaftled är tjockare än den andra, och något mera än hälften så läng som denna. Svepau 

 består af 18-20 leder hos hannen och när framom de undre antennernas skaft, men hos honan endast af 7 — 9, 

 och när ej framom den ijerde skaftleden af de undre antennerna. De undre antennerna, som hos lionan nå unge- 

 fär till abdomens början, hafva skaftels tretlje lod nästan alldeles betäckt af den lörsta epiniercn. Denna led när 

 ej sä långt fram som hufvudets spets. Den fjerde skaftleden är betydligt längre än den femte, och svepan består 

 af 25 smala leder hos honan, men hos hannen af omkring 50. Hos denne aro de undre antennerna ungefär lika 

 långa som hela kroppen. 



Hvad mundiliirue beträffar, liknar denna arten A. .tipiicornis, och det beliöfvcr endast anmärkas, alt man- 

 diblernas tnggknöl är större, och att maxiliarbencns yttre skifva har bugterna i dcTi inre kanten mindre och tor- 

 narne större, vid basen smala och utåt breda, samt spetsiga och nästan kniflika. 



Det första benparet har den femte leden långdraget oval, och det andra benparet har den Ijerde leden 

 dubbelt sä lång som den femte, hvilken är smal och nedåt något tillspetsad. Det tredje benparet har den tredje 

 leden mycket bredare än hos de tvä föregående arterna, med den nedre ändan snedt afskuren, sä att den friimre 

 och nedre vinkeln är starkt framstående. Den fjerde leden är mycket kort, och hälften sä lång som deu femte, 

 hvilken afsmaliiar iiedul. Klon är smal och nästan dubbelt sä lång som den fjerde och femte leden tillhopa. Det 

 Ijerde benparet är något liingre och har lederna smalare än det tredje, men bredare än hos de föregående arterna. 

 Det femte benparet öfverensstämmer i det närmaste med samma benpar hos de tvä föregiiende. Det sjitte benpa- 

 ret har deu första leden mera långdragen, oeh dess bakre del ej sä rundad, utan mera niirinande sig den reelangu- 

 lära formen. Det femte och sjette benparets klor äro vid basen mycket tjocka, afsmalna sedan hastigt, oeh sakna 

 taggar, i hvilkas ställe de hafva endast ett par borst. Det sjunde benparet är af annan foiin än hos de föregående. 

 Den första leden, som är bred, har den främre kanten rät, men den bakre delen tilltager ni dåt i bredd, oeh dess 

 undre kant är nästan rät. Den andra leden är kort och fyrkantig, men den tredje är baktill utdragen till en 

 bred, i spetsen alVundad oeh i den bakre kanten med cilierade borst väpnad process, som när lika längt ned som 

 den fjerde leden, hvilken är niistan triangulär, och har den undre kanten snedt afskuren. Den femte leden är 

 mycket stor och åtminstone lika lång, som de tvä föregående lederna tillhopa, oval oeh mot båda ändar starkt 

 afsjnalnande. Den sjette leden är smal, dock plattad oeh temligcn lång, samt slutar med en frainåtrigtad spets. 

 Epimererna äro stora och hafva i det närmaste samma form som hos de föregående. 



Det första och andra abdoniinal-segmenlets bakre sidovinklar äro airnndade, men det tredje segmentets äro 

 utdragna till en skarp, något uppåtböjd spets. Det fjerde och femte paret af abdoraens ben äro längre och sma- 

 lare än hos de föregående, och nä ungefär till hälften af det sista parets grenar. Det sjette parets grenar äro 

 lancettlika, den yttre något kortare än den inre Uti den inre kanten är deu väpnad med cilierade borst och 

 bakåt slutas den med en skarp, något inätbiijd spets. Den inre grenen är trubbigare, oeh uti den yttre kantens 

 bakre del väpnad med cilierade borsl. Caudal-bihanget är aflångt oeh djupt klufvet, med tlikarne i spetsen ur- 

 nupna. Eraneliial-biliangen öfverensstänima med dem af de föregående arterna. 



Till storleken varierar denna art niyeket. De största individer, som jag sett, voro omkring fjorton m.m långa. 



Ungar, som tagas nr honans bröstsäok, hafva samma form på det sjunde benparets leder som de fullvux- 

 na, med hvdka de fullkomligt öfverensstämma, med undantag af antennernas längd, hvilken är mindre. 



Denna art förekommer på Skandinaviens vestra kust, ifrån den sydliga delen af Norrige ned till Kullen. 



4. Amjjelisca maa'oce2Jhala , Liljeborg. 



Caput longuin, aiitciinis superioribus luargini anteriori oblique-truncato affixis et 

 deorsum versis. Antennte superiores inferioribus nudto breviores, articulo pedunculi se- 

 cundo priiiio fere duplo longiore. Articiilus quartu.s pedunculi antennaruui inferioruni quinto 

 multo longior. Ungues peduiu tertii (juartique paris thoracis articulo quarto quiiitoque 

 conjunctis longiores. Pedes septimi paris articulo tertio margine posteriore recto, non 



