SKANDINAVIENS AMPHIPODA GAMMARIDEA, 93 



lär form med den bakre och nedre vinkeln utdragen till en läng, nedåt tillspetsad process. Den femte leden är 

 ungefär lika ISng som den fjerde, oval, med den bakre kanten starkare bågböjd än den frjimre och uti den nedre 

 hälften fint tandad och försedd med fina tättsittande, korta borst. Klon är läng, krökt, spetsig och uti den con- 

 cava kanten fint strierad. Det andra benparet är lika med det första, men dess leder äro smalare och något 

 längre. Det tredje och fjerde benparet äro lika långa med det andra paret samt af stark byggnad. Deras första 

 led är något böjd, lång och tendigen bred; den andra leden är kort, den tredje deremot nh.stan lika läng med 

 den första, nedåt tilltagande i bredd och i både den främre och den bakre kanten försedd med långa borst; den 

 Ijerde leden är ej hälften så lång som den tredje, smalare, med den främre kanten rät och den bakre bågböjd 

 och försedd med långa borst. Den femte leden har ungefär samma längd som den föregiiende och är försedd med 

 borst endast uti den främre kantens nedre vinkel och den sjette leden är nästan lika lång som den femte, bred 

 och tunn samt mot båda ändar afsmalnande och har sålunda ej form af en klo. Det femte benparet är något 

 kortare än de föregående. Dess första led är bred, med den främre kanten rät, den bakre bågbiijd och båda för- 

 sedda med långa cilierade borst; den andra leden är kort, den tredje mycket längre och bred, den tjerde kortare 

 och smalare än den tredje, samt den femte lika lång med den fjerde, men smalare än denna. Klon har samma 

 förra som pä de två föregående benparen. Det sjette benparet har samma längd och form som det femte, men den 

 första leden afsraalnar nedåt. Det sjunde benparet öfverträffar de föregående mycket i längd, når längre bakåt 

 än hela kroppen, och är mer än dubbelt sä långt som det sjette. Dess första led är bred, och har nästan form af 

 en med spetsen ncdåtrigtad triangel, och är försedd med borst uti den bakre kanten. Den andra leden är mycket 

 kort, men de tre följande äro längre, smala, och sins emellan lika långa. Den sjette leden är längre än den 

 femte leden, smnl och riit. 



Epimererna äro af medelmåttig storlek och i den undre kanten försedda med borst. Det första paret af 

 epimerer hafva den öfre delen mycket smalare än den nedre, så att den undre och främre delen skjuter långt fram 

 pä sidorna af hufvudet. Det andra paret epimerer äro smala och af rectangulär form. Drt tredje paret är bre- 

 dare, med den bakre och den undre kanten något inböjda. Det fjerde paret är större än det föregående och har 

 den undre kanten bågböjd. Det femte paret epimerer äro ovanligt långa, något lägre än det föregående paret och 

 hafva en bugt i den undre kanten. De tvä sista paren äro något mindre än det femte. 



De tre första abdominal-segmenfcrnas undre kant har båda vinklarne afrundade, och de tre sista paren af 

 abdomens ben nä nästan lika längt bakåt och äro ganska långa. Det Ijerde parets grenar äro lika länga, smala, 

 tillspetsade och pä den öfre sidan väpnade med tornar. Sådana äro älven det fenUe parets grenar. Det sjette 

 parets grenar (fig. 17, f) äro smala och utåt tillspetsade. Caudal-bihanget ifig. 17, g.) är mycket kort, bredt oeh 

 har en svag biigt uti den bakre kanten. Branehial-bihangen äro stora, och saknas endast vid det första och det 

 sjunde benparet. Djurets storlek är aderton m.ra. 



Al denna art hafva endast två exemplar erhållits uti Gullmarsfjorden på 60 famnars djup. 



2. Oediceros afinis, n. sp. 



Caput antice in rostruni iiiagnum, obtusum productuiii. Anteiina; superiores inferi- 

 oribus iiuilto breviores. Pedes primi paris articulo qiiarto postice proccssuin inagnuni, 

 obtusiun eiiiittente, articulo qiiiiito fere obovato. Pedes secundi paris articulo quarto 

 postice processuiii loiigis.siiimin, loiigitudinein articuli quinti txMiuanteui cmitteute, articulo 

 quinto angusto, fere rectaiiguluri. Pedes tertii quartique paris thoracis uuguibus parvis, 

 subconicis armati. — Fig. 18. 



Habitat ad oraui Bergensein Norvegia?, etiam maris Spitzbergici incola. 



Beskrifning: Afvin hos denna art är ryggen afrundad och utan köl eller tiindir. Hufvudet (fig. 18, a.) är 

 temligen stort och bildar framtill en stor, på öfre sidan hvälfd process, som har den främre kanten afrundad. 

 Ögonen äro sammansatta, ovaidigt stora, ovala, och belägna ])ä den stora processen, samt mycket nära hvarandra, 

 sa att de inre kanterna nästan beröra hvarandra. 



De öfre antennerna äro korta oeh ej starka. Deras första skaftled är ungefär lika lång med de tvä (ol- 

 jande lederna och svepan är längre än skaftet samt består af 10 leder. De undre ajitennerna äro längre än de 

 öfre och halva skaftets femte led längre iin den tjerde, och svepan sammansatt af omkring 50 korta leder hos han- 

 nen och 20 — 30 hos honan. 



Mandiblcrna äro af annan form ån hos den föregående arteu. Den yttre grenens spets är bred och väp- 

 nad med 4 — h tänder, och den inre är mycket mindre, men väpnad med fem tänder. Tuggknölen är hög och 

 palpen grof, med den andra leden längst, något böjd och i den ena kanten försedd med grolva borst. Den tredje 

 leden är älven i den ena kanten väpnad med borst. Den första maxillens inre skifva är temligen stor, i spetsen 

 afrundad och försedd med ett längt, cilieradt borst, oeh den yttre skifvan är bred samt i spetsen försedd med 

 grofva tornar; en del af dessa äro i den ena kanten tandade och en del äro tvägreniga i spetsen. Palpen är läng. 



