11 



Is 



f^., 



Xyl. R. Skematisk Fremstilling af de Reductioner, Forskydniniorer etc, gjennem 



hvilke den lateralt afsnorede Knop (a) kunde tænkes omdannet til Eudoxia-Knoppen, 



X. Skjærm, y. Mave. 



skjellige Diphyider. — Det synes i det Hele taget at være 

 undgaaet Opmærksomheden, hvor store Forskjellighederne 

 ere mellem Dækskjællenes Forhold til Stammen. Medens hos 

 Praya og Diphyes ovata Kef.-Eh. det hjelmformige Dækblad 

 er befæstet efter Stammens Længde, udspringer det hos Di- 

 phyes Sieboldii og flere andre krandsformigt om Stammen, 

 og mellem disse to Former findes flere Overgange. Ved disse 

 stærke Forskydninger og Formforandringer af de — om man 

 saa kan sige — mere end siddende Knopper forklares da 

 ogsaa det mærkelige Forhold, at selve Stammen eller Poly- 

 piten maa gaae tilgrunde, falde fra hinanden i Segmenter, 

 naar det nye Individ skal løsnes, og herved oplyses tillige, 

 hvorledes selve Stammen kommer til at danne Axedelen i 

 den nye Medusoides Karsystem, den Del, som Knopstilkens 

 Kanal danner hos Hydroide-Yngelen. — De to ældste Knopper 

 ved Maveroden ere af sædvanlig Form (som hos Coryne f. Ex.) 

 og udvikles til Svømmeklokkerne, der sandsynligvis ere ana- 

 loge med Eudoxiens to Kjønsklokker (cfr. Tab. II Fig. 1 k og 

 Fig. 4 b); først nedenfor deres Fastheftelsespunkt foregaaer 

 Forlængelsen af Mavegrunden og Frembringelsen af uregel- 

 mæssigt ringformige Knopper. 



Disse Betragtninger lede os til følgende Opfattelse af 

 Diphyidernes Bygningsplan. Typen for en Diphyes er saavel 

 som for en Eudoxia den medusbide, og begge disse Former 

 have en aldeles overensstemmende Udviklingsplan. Saavel 

 den monogastriske som den polygastriske Diphyide maa an- 

 sees for en fra Mavegrunden proliferende Hydromeduse med 

 længe fastsiddende Yngel. Forplantningshistorien henhorer 

 under Generationsvexelens Kategori, hvor stadigt to Amme- 



