39 



Betraojte vi efter denne Oplysning Figur 5 paa Tab. IT, 

 saa ville vi see at m. lier svarer til Knebeldelen, Rum- 

 met n til det Sted, hvor Straalekarrene samles hos de fuld- 

 stændige Former. Mellem Knebeldelen og den indkramgede 

 Ectoderm c'" tindes paa hver Side et Æg. Men disse to Æg 

 fodes, uden at den lille Meduse har kunnet aabne sin Klokke : 

 Knebeldelens tynde Ectoderm sprænges, og Æggene komme 

 til at ligge frit i Klokken, medens selve Knebelen synker ned 

 i Skjermens Bund, Fig. 6. Efter denne Proces er der ble- 

 vet saamegen Plads, at man omhyggeligt kan undersøge de 

 forskjellige Hinders Histologi , og nu opdager man let de 

 smaa Korngrupper hist og her i den indkrængede Del af 

 Ectodermen (Fig. 6). En lille Tilsætning af fortyndet Kali- 

 lud vil endydermere klare Forholdene ved at løsne de for- 

 skjellige Hinder fra hverandre (Fig. 7). Klokken viser sig da 

 at bestaae af et ydre sammenhængende Lag af store Celler, 

 der indeholde Grupperne af Korn og Neldefimene. Derunder 

 findes en finere Hinde, der ved Klokkens' Munding forgrener 

 sig ud i Tentaklerne, derfra atter er krænget tilbage og nu ud- 

 klæder hele Klokkens Indre ; at denne Hinde ogsaa tilhører Ec- 

 todermen, derom vidne de hist og her optrædende Grupper 

 afSmaakorn. Klokken bestaaer saaledes af den tilbagekræn- 

 gede Ectoderm , der ogsaa har dannet Bedækningen over 

 Ægc^ene i Knebeldelen. Vi mangle altsaa i denne Meduse 



fro " 



kun Entodermens to Hudlag; men at disse dog maaskee som 

 et tyndt Blad, der senere er resorberet, have strakt sig op i 

 Klokken, derpaa tyder den parenchymlignende Krands, som 

 omgiver Klokkens Munding indenfor Ectodermens to Lag 

 (Rudiment af et Ringkar? Fig. 6 r'^). 



' ) Først da dette Ark var under Trykning, lykkedes det mig fra 

 et Privatbibliothek at erholde Allman's klassiske Afhandling, 

 »On the reproductive System in the Hydroida.« (Det Bind, 

 1863, af »Report of the British Association for the ad vance- 

 ment of science« , livori denne Afhandling staaer, mangler til- 

 fældigvis i vore Bibliotheker). De samme Hudlag, som oven- 

 for ere omtalte, angiver Allmau ligeledes at have fundet hos 

 sin Gonothyræa Loveni (p. o7G), men tyder de to Hudlag som 

 »Ectotheta« og »Mesotheca.« Ectotheca'en svarer aaben- 



