14 

 Dr Scharff' har uttalat den meningen, att kronhjortarna 

 inkommit till Europa i tvä omgångar. Den äldre af dessa in- 

 vandringar skulle enligt hans mening ha skett från Mindre 

 Asien. Från denna skulle härleda sig kronhjortarna på Sar- 

 dinien och Korsika o. s. v., hvilka äro småvuxna. Den ir- 

 ländska hjorten skulle ock stamma härifrån. Nu är det emel- 

 lertid så, att djurraser, som lefva på öar, i regel bli små, där- 

 på finnas mångfaldiga bevis. Följaktligen behöfver man ej 

 härleda en småvuxen öras från annat ursprung än den när- 

 stående storvuxna fastlandsrasen. Dr Stejneger" har också 

 framställt den förmodan som sannolik, att den kronhjort, som 

 lefver nu i Norge, skulle ha inkommit dit öfver Skottland. Men 

 det framgår ej med full klarhet, när han anser, att denna vand- 

 ring skulle ha försigggätt. Det ser nästan ut, som om han skulle 

 anta den för praeglacial eller före istiden, hvilken han ej be- 

 traktar för att ha varit så sträng som enligt den gängse upp- 

 fattningen hos oss. Men under den stora nedisningen döda- 

 des enligt geologiska vittnesbörd med säkerhet allt lefvande på 

 den skandinaviska halfön, och de djurformer, som nu fmnas 

 där, ha alltså nödvändigtvis fått lof att invandra i senare 

 tid. I sådant fall fanns i postglacial tid ingen annan väg öppen 

 för en kronhjortsstam, såsom ofvan framhållits, än öfver Dan- 

 mark och Sverige och den norska hjorten måste alltså ha kom- 

 mit den vägen. Från vetenskaplig synpunkt ställer sig detta 

 dock ej mindre intressant utan tvärtom. Det lämnar nämligen 

 ett ytterligare exempel på, huru djurformerna förändras och 

 tillpassa sig till de rådande yttre förhållandena inom de om- 

 råden, där de lefva. Det skulle ju också vid närmare efter- 

 tanke nästan ha synts underligt, om den bördiga skånska slät- 

 ten och den karga, klippiga norska västkusten haft alldeles 

 samma rastyp af kronhjort. 



' The History of the European Fauna, 1899. 

 - American Naturalist. Vol. XXXV. 1901. 



