Tamkattens härstamning. 



Efter olika källor af E. L. 



■1(^1 etta mycket afhällna men också mycket hatade 

 ,. ^^- djur är i de flesta länder ett af de yngsta 

 P"^; husdjuren, om det verkligen skall betraktas 

 ||^|rfg såsom sådant. Katten är nämligen åtminstone 

 ^33l| ej något typiskt husdjur, det kan man säga, 

 I^^^E^^^^^ä ty ^^^^ ^^^ bibehållit mycket mera af sin ur- 

 sprungliga själfständighet än något annat tamdjur. I de flesta 

 fall är förhållandet mellan människan och katten snarare en 

 symbios till ömsesidig fördel. Katten får af människan föda, 

 bostad och skydd samt fångar i gengäld råttor och möss (åt- 

 minstone ibland) samt tillåter människan att stryka och smeka 

 sig, men för öfrigt sköter den sig själf efter godtfmnande. Den 

 går och kommer, när den vill. Den fångar ej blott skadedjur 

 af gnagarnes grupp utan äfven nyttiga och af människor af- 

 hållna fåglar. I senare fallet tar katten så liten hänsyn till 

 människans önskningar, att den helt ogeneradt, åtminstone om 

 ingen ser det, anfaller och uppäter sin kompanjons, människans 

 burfåglar eller andra smärre tamdjur. Detta är ett bevis på 

 att människan fortfarande erkänner kattens otämjda tillstånd, 

 att hon ofta anser det en naturlig sak, att en katt, som lämnas 

 ensam i ett rum med en burfågel, skall söka att förgripa sig 

 på denna. Jämför härmed, att, om en hund skulle anfalla ett 

 husdjur, den anses och med rätta såsom en alldeles förtappad 

 varelse, som helst bör tillintetgöras med det snaraste. Men 



