i6 



af katten tolereras många öfvergrepp, innan den "verkligen 

 anses saker till någon förbrytelse. Det säges ju ock allmänt, 

 att katten är mera fästad vid huset eller platsen än vid män- 

 niskan, dock måste erkännas, att i det fallet många undantag 

 kunna framletas. Men ytterligare ett bevis på kattens själf- 

 ständiga ställning är, att det är en mycket stor sällsynthet att 

 fmna någon katt, som har visat sig mottaglig för dressyr, 

 ehuru intelligens ej fattas denna djurart. På det hela taget 

 kan man säga, att människans husbondevälde öfver katten 

 egentligen och hufvudsakligen blott gör sig gällande med af- 

 seende på afvelns begränsning. Men äfven detta sker vanligen 

 på det sättet, att katten öfverlistas och ungarna framletas från 

 det ställe, där de af sin moder blifvit dolda. Visserligen utöfvas 

 sedan ett slags urval, då människan bestäm.mer sig för att låta 

 katten få uppfostra den eller den ungen, och detta urval har 

 ju gått så långt, att vissa kattraser uppdragits, hvarom mera 

 längre fram, men i regel ingriper ej människan genom att 

 sammanpara vissa individer, såsom vanligen är fallet med andra 

 verkligt typiska husdjur. Kattens fria ställning i samhället 

 visar sig ock i dess hela beteende gent emot människan. Vän- 

 skapen till människan varar ej längre än katten själf vill, och 

 känner den sig förolämpad, är den utan tvekan färdig att med 

 tänder och framför allt med klor vindicera sin själfständighet. 

 Människan fördrager också med mera jämnmod kattens nycker 

 och uppstudsighet än utslag af själfsvåld hos andra husdjur. Men 

 det kan å andra sidan ej nekas, att det ligger något tilltalande 

 i detta okufvade tillstånd likasåväl som i kattens spänstiga 

 smidighet och alltid vakna sinnesnärvaro. 



Af kattens vanor och förhållanden kan man draga den 

 slutledningen^ att den ej passar som husdjur hos jägare eller 

 boskapsuppfödande folk. Rester af katter ha ej heller påträf- 

 fats bland andra husdjurs ben vid mellersta och norra Europas 

 gamla boplatser, hvarken vid lämningarne efter pålbyggnader 

 i Schweiz eller i kökkenmöddingarne i Danmark. Däremot 

 är det mera naturligt, att åkerbrukande folk skola kunna ha 

 bruk för katternas hjälp för att skydda sina sädesbingar mot 



