

n 



råttor och andra smä gnagare. Det är också hos ett åker- 

 bruksfolk, lios de gamle egypterna, som man träffat de allra 

 äldsta rester efter tamkatter. Hos det nämnda folket blef 

 nämligen katten i"edan f()r mycket^ mycket länge sedan ett tam- 

 djur. Om den ui-spiungligen fri- 

 villigt sällat sig till människan, 

 emedan den fann rikligt byte vid 

 hennes spanmälsförråd, eller om 

 den af människan infångades och 

 tämjdes för att drifva rättjakt, 

 det kan nu ej afgöras. Så mycket 

 är emellertid säkert, att katten 

 mycket tidigt hos egypterna intog 

 en mycket ärad ställning och hölls 

 för ett heligt djur, som rent af 

 blef föremål för verklig dyrkan. 

 Denna kattdyrkan var redan un- 

 der den 12:te dynastien i tredje 

 årtusendet före vår tidräkning i 

 full blomstring. Katterna hade ^- ^ ^ 



sin egen skyddsgudinna Bast, som 

 afbildades med katthufvud. När 

 en katt dog, var det stor sorg och 

 veklagan, och den döda kroppen 

 blef balsamerad och omsorgs- 

 fullt invecklad i linnedukar. De 

 döda och balsamerade katterna 

 blefvo sedan bisatta eller begråtna, 

 och man har på senare tider på- 

 träffat riktiga kattgriftegårdar med P^^- >• Kattmumie. Erter Ke/Ur. 

 tusenvis af kattmumier. Ja, så talrika voro dessa mumier på 

 sina ställen, att det uppgifves, att den hänsynslösa nutiden för 

 några få år sedan dref en liflig handel med dem till gödnings- 

 ämne. 



Men för vetenskapsmännen hade dessa mumier ett stort 

 värde på annat sätt. Med deras tillhjälp kunde man nämligen 



anna och Flora. ^ 





