i8 



utröna, huru dessa urgamla katter sett ut och med hvilken nu 

 lefvande vildkattart de voro närmast besläktade. Mumierna äro 

 nämligen ofta sä väl bibehållna, att blott pälsen förefaller något 

 urblekt. Temminck, I. Geoffroy S:t Hilaire m. fl. företogo nog- 

 granna undersökningar af skelettets olika delar jämte yttre 

 karaktärer, och resultatet däraf var, att kattmumierna ej i något 

 afseende till arten kunde skiljas från den katt, som än i dag 

 lefver vild i Nubien och Sudan. Det framkastades då den 

 meningen, att mumiekatten ej varit en verklig tamkatt. Men 

 en gammal fornegyptisk frescomålning i Sakkarah visar en 

 katt, som bär halsband, och detta tyder ju utan tvifvel på 

 tämjning. Så hade man alltså klart för sig, att den gamla 

 egyptiska tam katten var samma art, som den därstädes lef- 

 vande formen, hvilken där upptäcktes af forskningsresanden 

 Ruppell och benämnts Felis maniculata. Denna sistnämnda 

 äger för öfrigt nära släktingar i olika delar af Afrika ända ned 

 till Kap, där den så kallade kafferkatten är hemma. Alla dessa 

 kattformer frän kafferkatten till den nubiska äro ungefär så 

 stora som en stor huskatt, blekt grågula eller brungula till 

 färgen med mer eller mindre tydliga svarta tvärstrimmor på 

 kropp och svans. Ett synnerligen viktigt särmärke för dem 

 alla är, att de ha svarta sulor på bakfötterna, och denna svarta 

 färg sträcker sig i en strimma på baksidan ända upp till häl- 

 benet. Denna karaktär har skarpsinnigt användts af den ny- 

 ligen aflidne forskaren Nehring för att bevisa samhörigheten 

 mellan vår vanliga huskatt och den nubiska katten respektive 

 mumiekatten. Det hade nämligen satts i tvifvelsmål, att den 

 nu i Europa förekommande huskatten skulle stamma från den 

 nubiska. Man framkastade i stället det antagandet, att den 

 förra helt enkelt skulle vara en tämjd form af den europeiska 

 vildkatten. Visserligen voro skiljaktigheterna rätt stora. Den 

 sistnämnda är t. ex. mycket gröfre byggd, har kortare men 

 buskigare svans, som synes liksom tvärhuggen o. s. v. Men 

 teorien fick dock anhängare, som försvarade den trots allt. 

 Men när Nehring påvisade, att tamkattens bakfötter' öfverens- 

 stämde — förutom att många andra egenskaper också voro 



