'9 



gemensamma — med den iiubiska kattens, under det att hos 

 den europeiska vildkatten endast själfva trampsulorna äro svarta 

 och fötterna i öfrigt grågula, då försvann det sista motståndet, 

 och dcii nuhiska katten erkändes allmänt som huskattens stam- 

 form. Detta hindrar ej att möjligen under en senare tid, då 

 huskatten införts i Europa, den kunde ha korsats med vildkatt. 

 Från Egypten spreds katten till Europa möjligtvis till en 

 början af feniciska köpmän. Det synes antagligt, att den först 

 kom till det gamla Etrurien. Man har nämhgen i etruskiska 

 grafvar från tiden 350 till 200 år före vår tidräkning funnit 

 bilder af tamkatter. Nyligen har professor Martorelli frän Mi- 

 lano beskrifvit en i vildt tillstånd lefvande katt från Toskana 

 och Sardinien. Dessa höra till den nubiska kattens formkrets 

 och äro väl, såsom Keller framhållit, antagligen förvildade af- 

 komlingar af de hit ursprungligen från Egypten införda kat- 

 terna. Men det skall ej fördöljas, att äfven det antagandet 

 gjorts, att denna italienska eller sardinska katt är ursprunglig 

 där samt fångats och tämjts af de gamla etruskerna. Romarne, 

 ehuru närboende, upptogo katten jämförelsevis sent bland sina 

 husdjur. Först under fjärde århundradet efter Kristi födelse 

 tala de grekiska och romerska författarne om den. De gamla 

 grekernas »ailuros» (namn på ett i tamt tillstånd hållet djur), 

 som förr öfversattes med katt, anses numera böra tolkas som 

 namn på ett mårddjur. Både greker och romare höllo nämligen 

 såväl vesslor som andra mårddjur för råttfångst. Ordet catus 

 (= katt) förekommer för första gången hos Palladius omkring 

 350 f. Kr. I de gamla helvetisk-romerska kolonierna saknas 

 enligt Keller hvarje spår af tamkatt, ehuru rester af åtskilliga 

 andra smärre husdjur träffats. Däremot angifver Lydekker, att 

 rester efter katt träffats i ruinerna af gamla villor från romare- 

 tiden i England. Eljest är det en vanlig uppgift, att de första 

 katterna infördes till England långt senare. De äldsta skrift- 

 liga vittnesbörd om huskattens förekomst i detta land träffas 

 nämligen i de lagar, som i midten af 10:de århundradet stif- 

 tades af den walesiske fursten Howel Dhu. Tydligen voro 

 katterna vid den tiden både sällsynta odh dyrbara i England 



