38 



viss grad af sannolikhet. Här voro fastmera positiva bevis 

 af nöden, och sådana ha numera erhållits. 



Den kännedom vi äga om den paleozoiska tidens växt- 

 lighet skulle vara i hög grad bristfällig och ofullständig, om 

 den endast varit grundad på kolvandlade exemplar eller aftryck 

 af de blad, stammar och öfriga organ, som man träffar i sam- 

 band med kollagren eller i andra aflagringar, ty denna kän- 

 nedom skulle då uteslutande stödja sig på afsedda växters 

 yttre karaktärer. Men dess bättre förekomma en del af ifrå- 

 gavarande växter äfven såsom verkliga försteningar, så att 

 den inre byggnaden af stammar, blad och öfriga delar kunnat 

 under mikroskopet studeras. Denna stenvandling, vanligen för- 

 medlad genom kiselsyra eller kolsyrad kalk, kan vara så un- 

 derbart fullständig, att man hos dessa flere millioner år gamla 

 växtfragment ej blott kan iakttaga cellernas anordning och 

 byggnad nästan lika väl som hos någon nutida växt, utan 

 äfven så fmt byggda organ som olika slags sporer, pollenkornen 

 i gymnospermernas pollenkammare, arkegonierna i gymnosper- 

 mernas fröämne, parasitsvampars hypher, ja t. o. m. bakterier. 



Det visade sig nu, genom undersökningar utförda af W. 

 C. Williamson och D. H. Scott i England, O. Weber och J. 

 T. Sterzel i Tyskland, B. Renault i Frankr'ke, att vissa sten- 

 vandlade stammar från de paleozoiska aflagringarna med hän- 

 syn till sin inre byggnad på en gång erinrade om ormbunkar 

 och cykadeer. Så var t. ex. förhållandet med Ly ginode ndron 

 (eller Lyginopteris), hvars blad befunnos vara desamma, som man 

 förut beskrifvit såsom Sphenopteris Hoeninghaiisi (fig. 7), och 

 med Heterangiam, hvars blad kallats Sphenopteris elegans. 

 Andra stammar, sedan länge kända under namnet Mediillosay 

 hade vanligen på grund af sin anatomiska byggnad blifvit 

 förda till cykadeerna, ehuru de på samma gång företedde ka- 

 raktärer, som tydde på förvantskap med ormbunkarna; man 

 lyckades emellertid nu ådagalägga, att det var dessa stammar, 

 som uppburit vissa af de till släktena Neuropteris och Alethop- 

 teris hänförda bladen. Här hade man sålunda en hel grupp 

 af växter, som i sig förenade karaktärer af både ormbun- 



