51 



bildningar på barrträdcMi, och Iivilka vi nu helt och hållet 

 lämna ur räkningen. 



Det skall sålunda hli var uppgift närmare tV)lja utveck- 

 lingen af de ofvan aniVnda arterna och ett par andra, som på- 

 träffats pä sista tiden. Det ligger då närmast till hands att 

 göra början med Linnés Aphis populi nigrae eller Pemphigus 

 bursarius. 



Att här ingå på och belysa de olika åsikterna om, hvilken 

 af de nu urskilda arterna Linné i själfva verket menat, skulle 

 föra oss för långt. Det må vara nog att framhålla, att den, 

 som här åsyftas, ej är den, som senare tiders auktoriteter äl- 

 skat kalla Linnés art. 



Fig. 1 6. Pemphigus-art. a) bevingad, b) ovingad hona. 



Pemphigus-arterna benämnas ofta poppellöss, ett i många 

 afseenden förträffligt namn, ty åtminstone alla svenska gall- 

 bildande arter lefva på detta trädslag. Några alldagliga före- 

 teelser äro dessa bladlöss ej. Och några stationära gäster bli 

 de sällan. De komma och försvinna. 



Låt oss en junidag granska pyramid- eller svartpopplarna 

 i en större trädskola. Och kanhända finna vi dem. Dock ej 

 i första ögonblicket, ty de äro säkert dolda. Vi måste först 

 söka upp de »röda bären», Linné talar om. 



När äggen efter den långa vinterhvilan kläckas på våren, 

 framkomma små ovingade, mörkgröna individer, som från göm- 

 mena under lafvar och lossnande barkflisor instinktmässigt 

 krafla sig upp till de halfutspruckna knopparna. På de späda 

 bladskaften slå de sig ned, i afsikt att söka tillfredsställa 



