alla vandra hän till de spädaste bladen i skottets spets. På 

 undersidan af dessa slå de sig ned, hvarefter bladen snart nog 

 vika hop sig längs midtnerven. Under den följande månaden 

 växa bladen till samt bli på öfversidan buckliga och antaga en 

 gul, stundom rödaktig färgton. Samtidigt ha bladlössen fuU- 

 bildats och visa sig nu utgöra en bevingad generation vivipara 

 honor. I medio af juli försvinna så lössen plötsligt, utan att 

 man hittills lyckats konstatera, hvart de taga vägen. Först 

 på hösten har man på poppelstammarna åter funnit bevingade 

 honor, som föda vinglösa hanar och honor, som lägga ägg. 

 Hvar har då lössen under den mellanliggande tiden hållit hus? 

 Ja, härom äro meningarna delade. Flertalet författare synas 

 likväl anse, att de i juli emigrerande honorna slå sig ned på 

 rötterna af någon örtartad växt, där de sedan uppehålla sig 

 i en eller två generationer, till de på hösten återvända till 

 popplarna. 



Den väsentligaste olikheten i utvecklingen mellan denna 

 art och Pemphigus bursarius ligger uti förekomsten af en verk- 

 ligt emigrerande generation. Härmed äro vi inne på det sanno- 

 likt intressantaste problemet i bladlössens lif. 



Det är en allmänt känd sak, att bladlössen i regeln plöts- 

 ligt uppträda och lika hastigt försvinna för att sedan kanske 

 på hösten ånyo visa sig i stor mängd. Ett ibland de mest 

 påtagliga exemplen fmna vi hos lössen på häggen. Så snart 

 häggens blad visa sig på våren, framkomma lössen i stora 

 skaror, som under de följande veckorna i oerhörd grad föröka 

 sig. Så plötsligt få alla vingar och vid midsommartid ha samt- 

 liga flugit sin kos. Ej en enda individ kan sedermera under 

 högsommarmånaderna uppletas på baggarna. Men i augusti 

 och september återkomma de och föda könsdjur, som produ- 

 cera ägg. Först på senare tid har man lyckats påvisa, hvar 

 de hållit hus. De som emigrerade i juni flögo nämligen till 

 våra sädesslag, hafre, korn o. s. v., på hvilka de sedermera i 

 ett par generationer uppehöllo sig, tills hösten kom, och arten 

 drefs tillbaka till häggen. 



