62 



rätt lika. De ha alla en utdragen nos, något liknande ett svin- 

 tryne, och det är väl det, de holländska kolonisterna tagit 

 hänsyn till, då de gåfvo den det ofvan anförda namnet. Det 

 är dock en väsentlig olikhet mellan myrätarens tryne och svinets 

 äfven till det yttre, i det att det förra ej visar samma glatta 

 och blanka ända som hos svinet, utan i stället är rikligen be- 

 satt med krökta borstiga hår kring näsborrarne. Dessa hår 

 tjäna till att utestänga sand och jord från näsöppningarne, då 

 djuret bökar, och hindra äfven de insekter, af hvilka djuret 

 lefver, att krypa in i näsan i stället för i munnen, men de för- 

 läna det på samma gång ett säreget utseende. Öronen äro, 

 som synes, långsträckta och smala. Svansen är kort och tjockt 

 kägelformig samt tjänar som stöd, då djuret sitter på bak- 

 hasorna och gräfver. Fötterna äro beväpnade med kraftiga 

 gräfklor, 4 fram och 5 bak. Dessa klor ha förlänat den äthio- 

 piska myrätaren det arabiska namnet »Abu-delaf» d. v. s. »nag- 

 larnes fader»'. Kroppen är täckt af korta och grofva, glest 

 sittande hår, som till färgen äro gråbruna eller grågula, hos 

 kongoarten delvis t. o. m. gulhvita. Hårfärgen bestämmer dock 

 endast till ringa del djurets färg, ty huden skimrar igenom 

 öfverallt och den är impregnerad med jorden på det ställe, där 

 myrätaren gräfver. Sålunda var det exemplar, löjtnant Eriksson 

 lämnade, nästan tegelrödt af den röda lera, hvari det gräft, och 

 först efter upprepade tvättningar fick man fram hårfärgen. I 

 själfva huden var leran så ingrodd, att ur den gick lerfärgen 

 ändå ej bort. 



De afrikanska myrätarne äro nattdjur, som om dagen ligga 

 nere i sina hålor och blott nattetid ströfva omkring för att 

 fmna ny föda, d. v. s. nya ännu ej plundrade myr- eller ter- 

 mitstackar. Då dessa senare äro mycket hårda och fasta, 

 kräfves det ett djur med myrätarens klobeväpning och stora 

 muskelstyrka för att komma åt bytet. Men är stacken väl 

 öppnad och myrätaren brutit sig in i dess centrala delar, då 

 frossar han på de från alla håll frammyllrande insekterna. 



^ Araberna beteckna ofta djur såsom fader till något; så t. ex. kallas 

 inarabutstorken fiilhetens fader . 



