68 



pinnarior, har påvisat, att vaiidringscellerna hos dessa larver 

 vid tidpunkten för förvandlingen samla sig kring sådana väf- 

 nader och organ, som äro dömda till undergång, angripa deras 

 försvagade celler och taga små stycken af dem in uti sig för 

 att där lösas och assimileras. Med ett ord, vandringscellerna 

 uppäta sådana delar af larven, som under utvecklingen blifva 

 obrukbara och därför skadliga. Genom detta vandringscellernas 

 tillvägagående vinnes den stora fördelen, att larven ej går 

 förlustig den näringssubstans, som finnes i de onyttiga och 

 utdömda väfnaderna, utan att den stannar inom kroppen och 

 omarbetas af vandringscellerna till nytt byggnadsmaterial för 

 larven under dess fortsatta utveckling. Äfven hos flera andra 

 ryggradslösa djur har Metschnikoff kunnat konstatera, att, när 

 en atrophie äger rum, detta sker genom förmedling af vandrings- 

 celler, och han anser sig berättigad att tillskrifva vandrings- 

 cellerna samma förmåga hos alla djur, som genomgå dylika 

 djupt ingripande metamorfoser. , 



Enligt Metschnikoff hafva sålunda vandringscellerna den 

 viktiga rollen sig tilldelad att vid djurens förvandlingar förtära, 

 upplösa och bortskaffa för larven obrukbara väfnader och om- 

 sätta dem i brukbar substans, som af cellerna i fräga öfver- 

 föres såsom näring till nya utväxande organ. Detta kallas 

 Metschnikoffs phagocyt-teori, som dock, såsom vi längre fram 

 skola påvisa, fått en vida större utsträckning. 



Metschnikoffs ofvan uttalade åsikt har vunnit mycken an- 

 slutning, om det också ej får förtigas, att tvifvel mot dess 

 riktighet framkastats från flera håll. 



Såsom bekant undergår vår vanliga groda under utveck- 

 lingen en mängd egendomliga förvandlingar. På våren finner 

 man litet hvarstädes i smärre vattensamlingar massor af smä, 

 lifliga grodlarver framkläckta under solvärmens inflytande. De 

 andas da med gälar, sakna extremiteter och simma likt fiskarne 

 med en lång, hög simsvans. Så småningom resorberas gälarna, 

 de bakre extremiteterna frambryta, därpä de främre, och under 

 tiden reduceras simsvansen allt mer och mer, tills endast en 



