antingen genom de falska fötterna eller pseudopodierna till 

 nätverk eller genom total sannnansmältiiing till plasmodier och 

 åstadkonnna pa så sätt hastigt en tunn hinna ellei- hud, som 

 täcker hålet och afstänger kroppshålan frän det yttre. Van- 

 dringscellerna fixera sig därpå till ett slags väfnad, och med 

 denna till grundlag repareras snart skadan i skalet. Talrika 

 expei-iment, utförda under de senare åren vid akademiens zoolo- 

 giska station Kristineberg, hafva tillfullo konstaterat denna 

 vandringscellernas egenskap att genom nybildande af ett slags 

 väfnad förhindra förblödning och skydda organismen från yttre 

 åverkan. Till och med så stora såröppningar som 1 centimeter 

 i kvadrat hafva inom några få timmar täckts af den skyddande 

 hinnan. 



I betraktande af den förvånansvärdt korta tid, som vandrings- 

 cellerna behöfva för att samlas på ett gifvet ställe, där deras 

 hjälp kan vara af nöden, synes det mig nästan otänkbart, att 

 de endast betjänat sig af sin egen begränsade rörelseförmåga. 

 Det är visserligen sannolikt, att den lidna skadan direkt in- 

 verkar på vandringscellerna såsom något slags retningsmedel, 

 som förmår dem att röra sig mot såröppningen, men å andra 

 sidan måste vätskans cirkulerande rörelse inuti kroppshalan i 

 betydlig mån hindra en frivillig vandring. Tillika är det knap- 

 past tänkbart, att de inom så kort tidsrymd enbart med sina 

 pseudopodier skulle kunna genomvandra en kroppshåla, som 

 ofta mäter ända till 15 å 20 centimeter i diameter. Sanningen 

 närmast kommer man väl, om man antager, att de ofrivilligt 

 drifvas dit ungefär pa samma sätt som drifved, hafstång m. m. 

 hopas på vissa stilla, af hafsströmmar omflutna platser i oce- 

 anen. Öppningen i sjöborrens skal representerar en dylik 

 »stilla» plats, dit vandringscellerna genom kroppsvätskans cir- 

 kulerande rörelser drifvas. 



I det ofvan anförda har jag sökt påvisa en tredje lifsyttring 

 hos vandringscellerna, som visserligen till sin natur betydligt 

 afviker från dem, som förut i mitt föredrag framhållits, men 

 som icke desto mindre för \-issa stora djurgrupper medför 

 ovärderlig nytta. Vandringscellerna tillhandahålla nämligen ett 



