91 



En intressant gulärla skjuten vid Sollefteå. 



Om man bortser ifrän gråäiian (Motacilla boarala), som 

 bildar en öfvergång till de egentliga sädesärlorna, kan man 

 indela de typiska gulärlorna (Budytes) i vissa grupper efter 

 pannans och hufvudets färg. Dessa äro 1) pannan gul, 2) 

 pannan grå, hufvudet i öfrigt ofvan grönaktigt, 3) pannan grå, 

 hufvudet i öfrigt grått, stundom nästan svart, 4) pannan lik- 

 som hufvudet i öfrigt svart. Till den andra af dessa grupper 

 hör endast en art B. taivanus, som är hemma på Kurilerna, 

 östra Sibirien, Amurlandet, Daurien och Kina samt Formosa. 

 Den nu åsyftade gulärlan från Sollefteå liknar, med hänsyn till 

 hufvudets färg och äfven i andra afseenden, denna art. 



Färgen ofvan är dunkelt olivgrön; öfre stjärttäckare svarta 

 med olivgröna kanter; vingtäckare brunsvarta med olivfärgade 

 spetsar, de stora armtäckarnes spetsar gående i brunhvitt; 

 vingpennorna nästan svarta med smala olivfärgade kanter som 

 på armpennorna bli bredare och mera stöta i brunhvitt och 

 gulhvitt. Stjärtpennorna blanksvarta, den yttersta nästan hvit 

 med en svart strimma i ytterfanet vid spolen samt en del af 

 innerfanet vid basen och utåt kanten svart; näst yttersta stjärt- 

 fjädern med spetsen af ytterfanet samt en lång kilformig fläck 

 från spetsen af innerfanet till halfva fjädern hvit. Hufvudet 

 ofvan af ryggens färg med undantag af pannan, som är grå 

 dock utan skarp färggräns. En liten ljusgul ögonbrynsfläck 

 vid ögats bakre öfre kant men sträckande sig med en svag 

 antydning öfver hela ögat till framkanten. Örontrakten mörk- 

 brun. Hela undersidan från hakan till stjärten klargul, dock 

 med några olivfärgade dunkla fläckar på bröst och hals. Vingens 

 längd 83 mm. och stjärtens omkring 80 mm. Näbb 12 mm. 



Denna färgskildring öfverensstämmer ganska nära med den, 

 som gifves af en hane af B. taivanus. Den enda skillnaden 

 är att den senare har ett tydligare gult ögonbryn, ögontrakten 

 mera rent svart, samt det hvita på de båda yttre stjärtpennorna 

 af något större utsträckning. Dessa afvikelser äro ju ej så 

 betydande, och om man jämför ärlan ifråga med andra arter, 



