pen. Af den ej fatliga fågelvärld, som befolkar de subantark- 

 tiska ländernas hafsstränder, förtjänar i detta sammanhang 

 Kelpgasen, C.hloephaga hybrida (fig. 29), att framhållas. 1 synner- 

 het när man fai" se dem pai"vis simma oeh plocka i kelpen ta de 

 sig särdeles prydliga ut: lianen är snöhvit, honan diskret brokig 

 i brunt, svart och hvitt. 1 den underbara småskog af alger, 

 som växa i kelpens skugga, kila talrika fiskar, gencm sina 

 r'öda och brunaktiga färger, säkert ofta nog svåra att upp- 

 täcka för sina förföljare, själarna, som slingra sina smidiga 

 kroppar genom bladverket. 



Fig. 30. Manet lefvande på kelpblad (6 ggr törstorad efter akvarell af 

 C Skottsberg). 



Vida rikare och intressantare är dock den lägre djurxärl- 

 den, af hvars otaliga representanter endast några fa former 

 här kunna bli föremål för uppmärksamhet. Märkligast af dem 

 alla är väl en liten vacker, röd och hvit manet (fig. 30), försedd 

 med talrika armar och ungefär en centimeter i diameter, som 

 sitter där helst stilla och beskedligt på Macrocystisbladen i stället 

 för att som sina samsläktingar snabbt ila omkring. Somliga 

 blad äro alldeles öfversållade med små hvita prickar: det är 

 de små spiralvridna skal, i hvilka borstmaskar bo; de visa 



