Miistela mar tes Linni: 1758. 



M a r d e 11, skogs iii a r d c ii. ' 



J/ii//(\s syliuUica Nilsson 1820 etc. 



Putor iiis putor ius Ijnni': 1758. 

 lllerii.-' 



syn. Mitsttla J^ittoriiis \.\\\\-. 175.S, Ri, i/n.-ci<. 

 Ptttorius Joe/iäiis CzK.w i<S43 etc. 



Piltor ius nivalis (Linni-;)''' 1761. 



Vesslan, sniavesslan. 



syn. Mit stela nivalis Linné i 761 etc. 

 Mustcla vulgär is Erxt,ki:kn 1777. 

 Mit stela minor Nilsson 1820. 

 Foetoriiis vit Ig ar is Blasius 1857. 

 Foctoriiis nivalis Holmgkkn 1865. 



Piitorius ermineiis (Linné) 1758. 



Hermelinen, le kat t en. 



syn. Miisicla Erniinea Linnk 1758 etc. 

 Fivtoriits erniinea Blasius etc. 



Liitra Ultra (Linné) 1758. 

 Uttern. 



syn. Mitstela Littra Linne 1758. 



Liitra vitlgaris Eknlkhkn 1777, Nilsson etc. 



Fani. (]aiiida;. 



Canis familiaris Linné 1758. 

 Hu nd e n. 



Canis liipiis Linné 1758. 

 Vargen. 



^ »Stenmården {Mustcla foina Ekxleben 1777) har ej träffats någonsin pä 

 denna sidan Stora Balt och tillhör sålunda ej Sveriges fauna. 



- »Flodillern eller niänken > {Piitorius lutreola (Linné) 1761) tillh«>r Finlands 

 fauna, men är ej funnen i Sverige. 



■' Med afseende på fördelningen af arterna mellan släktena Mustela och 

 Piitorius är att märka, att Cuvier redan 1817 gjorde en dylik fördelning. NiLS- 

 son's åtgörande att 1835 utbryta mårdarna under namn af Martes ur det gamla 

 Linnéanska släktet Mustela kom därför för sent. Då familjen Mustelidce kallas 

 för »mårddjur , är det ju också lämpligare äfven frän den synpunkten att bibe- 

 hålla genusnanmet Mustela för mardsläktet, såsom nu ock allmänt sker. 



