127 



Evotomys nifocaniis (Sundevall) 1847. 

 (Jrasidiga skogssorken. 



Jlypiidinis nifocaiius .Si M)K\ ai.i. 1847. 

 Lemmus rKfocamis Nilsson i<S47. 

 An^icola nifocaaiis I J 1 .1 j i- r,< )R< ; 1 <S 7 4. 



Microtiis agrestis (Linnm;) 1761. 

 Akersorken. 



syn . Mns do/cs/is 1 .1 x nk 1761. 



>> ^i:^regarius > 1766. 



Hypudceiis » Bi 1.1.1 ;Kk(. 1S2.S. 

 Lemmiis arvalis Nilsson 1820. 

 Arvicola » Sl-ndkw.all 1842. 

 An •ico/i i iigrestis B 1. .a s 1 r s 1857. 



Microtiis ratticeps (KEVSERLiNCi & Blasius) 1841. 

 Mel lansorken. 



syn. A7'vicola ratticeps Kkvskrllnc Ov: Bl.asius 1841. 

 LeDimiis mediiis Nilsson 1845. 

 Faludicola ratticeps Holmc.rkn 1865. 



Microtiis terrestris^ (Linne) 1758. 

 Vattensorken. 



syn. Mus ter r estris I.ixnk 1758. 

 » aiup/iilu'us » 1758. 

 > paludosus » 1767. 

 Lemmus ampJiibius Nilsson 1847. 

 Arvicola » Blashs 1857. 



Paludicola ' Hoi.mc.rkx 1865. 



Lemmiis' lemmiis (Linnk) 1758. 

 Fjäll- lem me In. 



syn. Mits lenunus Linnk 1758. 



Mar mota lemmus Thunhero 1798. 



Myodes r Kfaskrlixg &: Blasils 1840. 



Lem mus norvegius Nilsson i 84 7. 



och ingen bättre eller säkrare tydning f()religger, anser jag i likhet ined ofvan 

 anförda engelska zoologer, med hvilka jag rådgjort, att namnet glareolus kan 

 fiirtfarande bibehållas för ängssorken. 



' Tack vare det växlande utseende denna sork har gaf Linné den ej mindrt- 

 iin tre namn. Terrestris är det första af dessa och amphibiiis hänför sig i 

 närmsta hand till den svarta varietet, som mera uteslutande lefver i vatten. 



Släktnamnet Microtiis gafs 1798 af Schrank. Arvicola 1801 af Lacépkde. 



- -Släktnamnet Lemmiis srafs 1795 af Link, Myodes af Pall.^s 1827. 



