133 



arter såg jag ofta daubentonii och iioctula tlygande utmed 

 vattenytan i an; den senare ibland vid fullt dagsljus, ja t. d. m. 

 på dagen. Exemplar af alla dessa tre arter uppstoppade jag 

 och skänkte till Nyköpings läroverks museum, där de antag- 

 ligen ännu fiinias i behåll. Jag har i lifligt minne, hurusom 

 jag en vinterdag hämtade några af de i vintersömn försänkta 

 fladdermössen för att pröfva, huruvida de skulle kunna uthärda 

 kölden, när de tagas skilda från hvarandra — de hängde lika- 

 som på hvarandra i en klump i sitt vintertillhåll — jag ut- 

 satte dem i förstugan i en glasburk uti 10 graders köld; de 

 dogo samtlige första natten. 



Förutom dessa arter fasttog jag i Södermanland jämväl V. 

 borealis med den karakteristiska brungula fläcken på bakryggen. 

 Äfven vill jag minnas att jag såg V. auritas i samma trakt. 



I Östergötland vid Bråviken påminner jag mig att jag 

 tidigt en afton såg åtskilliga medelstora fladdermöss flyga 

 fram och åter öfver en vassbevuxen strand. Då dessa flad- 

 dermöss tedde sig lika med de individer af daubentonii, som 

 jag haft många tillfällen att iakttaga i Södermanland, tager 

 jag för gifvet, att jag här hade att göra med samma art. 



I Halland, där jag sedan 14 år tillbaka vistats, äro flad- 

 dermössen rätt sällsynta, endast några individer af dem hafva 

 iakttagits tillhörande V. pipistrellus. På morkulljagt i år i Syd- 

 halland såg jag en ensam fladdermus i bokskogen, tillhörande 

 någon af de medelstora arterna; måhända var det V. borealis. 



Bortrödjande allt mera af de ihåliga träden i skogarne 

 torde inskränka dessa djurs tillhåll, helst som jag ej hört, att de 

 hållit tillgodo med de holkar, som för hålbyggande fåglar utsatts. 



Mullvadens — Talpa eiiropcea — allfnännare förekomst 

 i Halland torde äga sin begränsning i Laholmstrakten. Från 

 området söder om denna stad har jag emottagit flera exemplar. 



Af själsläktet Phoca äger jag ett uppstoppadt exemplar 

 P. foetida, från den inre delen af Braviken; djuret ihjälslogs 

 med en åra af en fiskare vid vittjing af strömmingsskötar, 

 hvilket bestyr själen ville vara med om. I samma trakt, fast längre 

 ut till hafs, träffades såväl Ph. vitulina som Halichoerus. Vid 



