137 



sin sida om det afskaladc partiet ocli stretade 

 livar och en åt sitt liall. Detta var endast bör- 

 jan: i den inan, som åverkan fortgick, afskalades 

 grenen utefter en st()rre eller mindre del af sin 

 längd, och smala grenar kunde på så sätt vara 

 afskalade till en längd af bortåt en meter. Jag 

 såg äfven sparfvar flyga med föremal i näbben, 

 som jag antog vara på detta sätt afslitna bast- 

 partier, och som de sålunda förde till sina bon, 

 för hvilka de måtte funnit materialet särdeles 

 passande. 

 V Den åverkan, som här omtalas, var icke 



så obetydlig. Af nedfallna döda grenar var en 

 stor mängd på detta sätt skadad och t. o. m. 

 sådana större grenar, som mätte flera meter i 

 längd, voro mer eller mindre afskalade, dock 

 icke rundt om och ej heller längs hela sin längd, 

 utan endast bitvis. Det är antagligt, att just 

 denna afbarkning i mänga fall föranledt gre- 

 narnes död. Jag har lämnat en samling af på 

 så sätt skadade mindre grenar till professor 

 E. Lönnberg för att förvaras pa Riksmuseets 

 vertebratatdelning. Intressant skulle vara att 

 erfara om liknande åverkan äfven på andra håll 

 blifvit iakttagen. A. G. N. 



Skrattmåsen, 



Lams ridibiindiis L., ankom dan 10 mars i ar 

 till Visby. Äfven föregående ar har jag på 

 andra platser funnit, att den ankommit i mars 



Trädgren afskalad , . . ., • m j t- i -c ^\ ^^ 



af sparfvar. (ej 1 april, som 1 Nordcus Fåglar uppgifves), sa 



år 1902 i Blekinge. 



Skrattmasen kallas s. b. här >Svart/2atts?nave», på Öland 



»Hattma?!», bägge bra mycket bättre namn än skrattmåse för 



vår kanske tystaste mås. Som insektätare har han nu ganska 



