sasoni de mänga, smala arsringarna utvisa, ()fta hög ålder. 

 Ej tingLM-tjoLka Empctrum-stammar befuiinos vara 25 — 40 år 

 gamla. R(')tt(.'i" och stammar \'iixa i de egendomligaste vindlin- 

 gar och knutoi-, hvaijämte veden visar benägenhet att uppdela 

 sig i tlere af bast skilda strängar. Ifrågavarande växtdelars 

 genomskärningsyta blir därför mer eller mindre tydligt stjärn- 

 formig. Man är frestad att antaga, att dessa oregelbunden- 

 heter i växtsättet åtminstone delvis uppstått under växtens 

 sträfvan att ständigt intaga det lämpligaste läget i förhållande 

 till den i smått som stort hastigt växlande markytan. Än är 

 en sida af växten än en annan sandhöljd, samma växt, som i 

 dag är öfversandad, löper kanske i morgon fara att helt blottas 

 och bortryckas. Växterna stå i själfva verket inför en mycket 

 svår uppgift; de måste, trots knapp näringstillgång och i följd, 

 att vattenbristen nödtvunget nedsatt transspiration, likväl bevara 

 växtkraft och spänstighet nog att möta alla eventualiteter. De 

 få ej låta sina grönskande delar varaktigt begrafvas af sanden 

 och måste på samma gång utveckla ett kraftigt rotsystem, 

 behöfligt både för näringsfångstens och fasthäftningens skull. 



Slättö-sand är en gammal strandbildning. Skandinaviska 

 halfön och Finland äro, såsom allbekant, sedan lång tid till- 

 baka underkastade en landhöjning, minst i sydligaste Sverige 

 och tilltagande norrut. Såsom De Geer visat (Om strandlin- 

 jernas förskjutningar vid vara insjöar, G. FF. Bd 15, sid. 378) 

 orsakar denna landets olikstora höjning en förskjutning af 

 strandlinjerna vid våra större insjöar; särdeles är detta märk- 

 bart vid sådana, som hafva betydligare utsträckning i norr och 

 söder. Då höjningen är större i norr, upplyftes och torrlägges 

 småningom denna del af sjöbäcknet. Till uppmärksammande 

 af denna landhöjningens följd leddes De G. just af de betyd- 

 liga sand- och leraflagringar, otvifvelaktigt afsatta i sött vatten, 

 som sträcka sig långt norrut från Bolmen och den närliggande 

 Vidöstern, hvarjämte han iakttog strandterrasser norr om 

 nämnda sjöar. Detta sjöområdes största forna utsträckning 

 är ej ännu genom detaljundersökningar fastställdt, men man 



