i6o 



dödade 32,064 själhundar ' och efter 15 dagars bortovaro kom 

 i hamn med denna fångst. I det kalla vädret var bärgandet 

 af denna fångst ett oerhördt svårt arbete och 50 man blefvo 

 allvarsamt frostskadade. De andra fångstfartygen hade mindre 

 god tur. Endast 5 af 22 hade mer än 10,000 själhundar. Den, 

 som hade minst, hade endast lyckats komma åt 883. Hela 

 fångsten för alla fartygen var 177,100 st. 



Ångbåtarne, som idka denna fångst, ha efter Mr. South- 

 weirs beräkningar på 25 år tagit 5,624,071 själhundar. Lägsta 

 antalet kom på år 1893 med 109,304 och det högsta på 1900 

 med 353,276. I dessa siffror ingå ej de, som tagits af skonare 

 eller de. som dödats, men förlorats. 



Mr. Southwell anser, att med någon försiktighet det ej är 

 någon fara för själarnes utrotande. — Det gäller härvidlag de 

 båda pelagiskt lefvande arterna grönlands- och biås-själen. — 

 Detta beror på, att det ej är så lätt att komma åt yngelplat- 

 serna och vidare äro de vuxna djuren föga hotade. Detta 

 framgår t. ex. däraf, att af 1904 års fångst af inalles 284,473 

 utgjordes blott 5,180 af gamla grönlands- och 180 af gamla 

 blåssjälar. Proportionen är ju ej alltid så gynnsam, ty i år tog 

 t. ex. en ångare 1,502 gamla blåssjälar, men sådant är undan- 

 tag. Det blir sålunda afvelsdjur kvar och naturligtvis komma 

 äfven en hel del ungar undan hvarje år och vissa år händer 

 det att hela isfält med ynglande själhundar förblifva oupptäckta, 

 såsom nog varit fallet 1905. Med en förståndig reglering bör 

 därför denna hafvets rikedom räcka till huru länge som helst, 

 och den vinst den lämnar årligen är ej ringa. Ehuru 1905 

 varit ett dåligt år, var dock fångstvärdet ej mindre än 1,020,212 

 kronor. 



' Besättningarne på dessa fångstfartyg årr. mycket manstarka; detta för- 

 klarar möjligheten af dylika massmord pä kort tid. En ängare uppgafs exempel- 

 vis vara bemanad med 189 män. 



