195 



olika fort äii hos iiirmiiiskaii. Sa t. ex. fr)rsviniia suturcnia 

 mellan (■)fverkäks- oeli iiiellaiikäksbcn fr)rst ganska sent i olik- 

 het ined [öihållaiidet hos människan. 



Alla människoliknande apoi" ha stora luftsäckar, som stå i 

 förbindelse med sti iiphufvudets Morgagni'ska ventrikel. 



H()rntänderna äro som hos andra apor förstorade samt 

 tjäna som tVfrsvarsvapen, 



i. Gorillasläktet. 



Närhelst man ser en skildring af de apor, som nu all- 

 mänt äro kända under namnet gorilla, finner man, att histo- 

 rien förlänges så långt tillbaka i tiden som till den kartagiske 

 amiralen Hanno's berömda kringsegling af Västafrika. Hanno 

 berättar nämligen i sin resebeskrifning, att han påträffade vilda 

 håriga människor, som af hans tolk kallades »gorilla». Men 

 den skildring, som Hanno lämnar, tyder ingalunda pä detta 

 slags apor, utan snarare på någon stor babiansort. Han säger 

 nämligen, att djuren lefde i flockar mestadels bestående af 

 honor, af hvilka några fångades, men hanarne bergade sig 

 genom att klättra öfver bergsklyftor och medels att kasta 

 stenar på förföljarna. Nutidens gorillor lefva ej alls på sådan 

 terräng, ej heller bära de sig så åt, som nämnts, men väl kan 

 beskrifningen passa på babianer. Härmed må emellertid vara 

 hur som helst, namnet är nu en gång fastslaget och det är 

 minsann ej första gången, som ett felaktigt namn vunnit bur- 

 skap inom zoologien. 



Den första autentiska kunskapen om gorillan vanns ej förr 

 än på 1840-talet, äfven om tidigare, då och då, resande från 

 Guinea medförde mer eller mindre utsmyckade berättelser, som 

 hänförde sig till detta djur. 



År 1846 erhöll en amerikansk missionär Wilson en skalle 

 af gorilla och året därpå kunde d:r Savage meddela ett och 

 annat om samma djur enligt underrättelser, som han vunnit 

 från negrerna. Den sistnämnde författaren införde namnet 

 gorilla som artnamn i den vetenskapliga litteraturen och nägra 



