2 08 



vid första vackra och nägot så när varma dag, (omkring den 

 20 juni) blef det något helt annat. Det var som om naturen 

 med ens hade fått nytt h'f efter den långa vinterdvalan. Från 

 alla håll hördes fågelkvitter, och öfverallt syntes fåglar och 

 äfven fjärilar röra sig i luften. Där hördes ängpiplärkan 

 {Anthiis pratensis), som stämde upp sin nätta sång, då hon 



från luften med dallrande vingar sänkte 



sig ned till den pä 



liij. 4^. Utsikt mot söder frän Vassijaure naturvetenskapliga station med 

 fjället "Voutas reita den 22 juni 1906. (Xils Cjxldcnstolre, toto.) 



marken sittande honan. Hon kunde med skäl kallas »den 

 höga nordens sånglärka-, ty hennes sång påminner något om 

 lärkans, och fjäderdräkten är ju äfven nästan densamma. 



Från videbuskarna hördes ett för mig nytt fågelläte, och 

 när jag kom närmare, fick jag se en brun fågel af ungefär en 

 gråsparfs storlek med ett brunrödt band på nacken och bak- 

 halsen. Det var en för den högre norden karakteristisk fågel, 

 nämligen lappsparfven {Calcariiis lapponicus). Han var täm- 



