268 



12 procent med afseeiide på niättdinieiisioiier innebär natur- 

 ligtvis en proportionsvis mycket större minskning i volym 

 och vikt. 



Det ofvan omtalade fossila hjorthornet är, som synes af 

 bifogade bild, särdeles ståtligt med en bredd af 115 centimeter 

 mellan kronans yttersta spetsar. Hvarje hoiii bär 8 spetsar 

 om ocksä tvenne pa det vänstra äro svagare. 



Det påträffades för flera år sedan i Örsjö mosse af Malmö- 

 hus län under mycket intressanta omständigheter. Tillsam- 

 mans med hjortskelettet träffades nämligen ett nät och tvenne 

 människoskelett. Tyvärr blef dock intet mer än hjortskallen 

 tillvarataget. 



Man kan nu endast gissa sig till, att tvenne män med ett nät 

 sökt fånga och fasthålla denna präktiga hjort, som dock varit 

 stark nog att taga sina förföljare med sig i döden i den for- 

 dom t i ma sjön. E. L. 



Till den sterila g-uldfasanhönans historia. 



Om den i förra häftet omtalade sterila guldfasanhönan i 

 tuppdräkt har rådman P. Hanström nu benäget meddelat föl- 

 jande upplysningar. Exemplaret ifråga var minst 12 är gam- 

 malt> . Under de första åren i rådman Hanströms ägo upp- 

 föddes hon tillsammans med en tupp af egen art och kläckte 

 åtminstone ett år själf ut ungar, (iuldfasantuppen dog dock 

 omsider. Hon släpptes då för 5 år sedan jämte ett par andra 

 hönor af samma art tillsammans med en tupp af vanlig ädel- 

 fasan {Phasiamis colchiciis) i gemensam inhägnad. Fåglarne 

 trifdes godt tillsammans, men det blef dock ingen afvcl.' Vid 

 ruggningen på hösten 1904 observerades första färgförändrin- 

 gen, i det att några fa fjädrar pa hjässans högra sida antogo 

 den guldgula färgen. Vid ruggningen 1905 erhöll fågeln den 

 dräkt, i hvilken den uppträdde till sin död, nämligen fullstän- 

 dig tuppdräkt. Under innevarande höst undergick hon knappt 



' Bastarder iiitllan ädt-Itasaii «jch guldfasan lia d(X'k på andra ställen er- 

 hållits vid upprepade tillfällen. 



