GENOM CANADAS VÄXTGEOGRAFISKA PROVINSER 9 



smycka bäckdalar och sjöstränder. Artrikedomen är mindre, 

 och ställvis torde vegetationen redan på Pacificbanans latitud 

 böra räknas som en öfvergång till det subarktiska bältet. Af 

 tallar öfverväger här Pinus Banksiana, bra lik vår tall för 

 resten. Stora ytor fyllas af försumpade granskogar, som äro 

 förvillande lika våra norrländska (Bild 6); de äro ofta starkt 

 behängda med Alectoria och Usnea och förefalla nästan svarta 



Bild 5. Platanus occidentalis nära Toronto. 



på afstånd; mot granarnas mörka dräkt (Picea nigra) afsticka 

 de luftiga ljusa Equisetum sävaticum-bäddarna. Björk- och 

 aspdungar bilda här och där fläckar i taflan. I myrarna, som 

 ha ett högst nordiskt utseende de också, möta oss Myrica 

 aspleniifolia och gale, Ledum grönlandicum, Pamassia palu- 

 stris, Vaccinium pénsylvanicum och uliginosum, Kalmia- arter 

 (Eric.) etc. På många ställen ha skogseldar härjat; här prun- 

 kar naturligtvis Epilob ium angustlfoliiim och utbreda sig präk- 

 tiga hallonsnår. 



Mängden af småsjöar är betydande; i vattnet simma gula 

 och hvita näckrosor, och stränderna kantas af säf- och Typha- 



