NÅGRA ORD OM SIAMS FAUNA OCH NATURFÖRHÅLLANDEN 33 



familjen (Mustelida?) representeras af några underarter af den 

 indiska mården (Mustela flavigula). Sålunda hafva några ex- 

 emplar af hufvudarten blifvit insamlade i norra Siarn, medan de 

 närstående formerna Mustela flavigula peninsularis Bonh. och 

 M. f. indochinensis Kloss förekomma, den förstnämnda på Sia- 

 mesiska Malakka och den senare i sydöstra Siarn. Ett synner- 

 ligen märkvärdigt djur är illergräflingen {Helictis personata 

 Geoffr.)- Till färgen är den på öfversidan brungrå, medan 

 undersidan är smutshvit. Från hufvudet löper ett hvitt band 

 längs halfva ryggen, och på pannan strax ofvan ögonen finnes 

 ett halfmånforrnadt äfvenledes hvitaktigt parti. Nosen är långt 

 utdragen och trubbig samt afskild från öfverläppen genom ett 

 smalt, hårbeklädt område. Till sitt lefnadssätt är illergräflingen 

 föga känd, men troligen är den ett utprägladt nattdjur, som 

 tillbringar sitt lif i ensliga skogar. På Siamesiska Malakka 

 har äfven anträffats den gräflingarna närstående Arctonyx dic- 

 tator Thos., ehuru den förefaller att vara mycket sällsynt. 



Vilda hundarter förekomma äfven i Siarn, ehuru de på 

 grund af sin skygghet äro föga kända. Troligen tillhöra de 

 samma art, som bebor Malakka-halfön, Sumatra, Java och Bor- 

 neo. Schakaler, troligen tillhörande arten Thos aureus cruse- 

 manni Matschie, förekomma äfven, ehuru sällsynt. Familjen 

 Viverrida? representeras äfven af flera arter tillhörande släktena 

 Paradoxurus eller palmmårdarna och mungos, däribland den 

 stora krabbätaren Mungos urva Hodgs. Den sistnämnda, hvil- 

 ken uppnår en längd af cirka *U meter, af hvilken svansen 

 mäter omkring 30 cm., lefver till en stor del i vatten, där den 

 fångar krabbor och grodor, som hufvudsakligen utgör dess 

 föda. Till färgen är den brungrå, men kan äfven synas grå- 

 aktig till följd af att håren äro försedda med långa, hvitaktiga 

 spetsar. En väl markerad hvit strimma löper längs halsens 

 sidor från mungipan fram till skuldran. De egentliga katt- 

 djuren representeras först och främst af tigern, hvilken före- 

 kommer öfver så godt som hela landet. Leoparden är äfven 

 ganska talrik, och i södra Siarn anträffas äfven den melauis- 

 tiska varietet, som i dagligt tal går under benämningen svarta 



Fauna o. Flora 1918. Haft. 1. ,si; t. 



