En fågel — Rödhämplingen (Carpodacus 



erythrinus) — hvars yttersta förelöpare 



stå redan nära Sveriges gräns. 



Af 



Einari Merikallio. 



Riihimäki, Finland. 



^\n'|)/7PSJ^ödhämplingen är en af de östliga arter, hvars 

 'Kiniill!l|!iii'l'W^5t^ utbrednings västgräns skär Fenno-Skandia, men 

 &~^^~ "~ . :nar i cke hunnit omfatta det helt inom sig. 

 j ' mm ~^ jm Några af dessa gränser ligga långt borta från 

 ^S^^^m^g0Sm Sverige, [t. ex. dvärgsparfvens, Cynchramus 



!&' jåSSL pusillus (Pall)] och brunhufvade gulsparfvens 



[Emberisa aureola (Pall)], några åter ligga närmare [t. ex. 

 nordiska löfsångarens, Phylloscopus borealis (Blås)], och någras 

 utbredningsområde åter fattar en mindre eller större del af 

 Sverige inom sig [t. ex. videsparfvens, Cynchramus rusticus 

 (Pall)] och svartsnäppans (Totanus fuscus L.)]. Rödhämp- 

 lingen har hört närmast till de förstnämnda. Vi vilja här 

 icke närmare granska utbredningen af denna fågel, som har sin 

 hemort i Sibirien, östra och norra Europa och som ett par 

 gånger träffats i södra Sverige (hösten 1839 på Gottland 

 och år 1884 utanför Halmstad), utan inskränka oss bara till 

 att, enligt Nordens Fåglar (andra upplagan), kort nämna dess 

 västligaste häckplatser i Finland: »I sydöstra Finland och an- 

 gränsande ryska trakter är han en vanlig häckfågel kring 

 Ladoga och Onega. Västerut är han vida fåtaligare, så vid 

 Kuopio, Tavastehus och Hälsingfors; ännu vid Tvärminne, 



