52 FAUNA OCH FLORA 



är särskildt egendomlig för sin bobyggnad. Ett större blad, 

 vanligen beläget nära marken, utses till boplats, och den lilla 

 fågeln »syr» nu ihop bladets kanter med fina trådar af växt- 

 fibrer. I det mellanrum, som sålunda bildats, samlas bomateria- 

 let hufvudsakligen bestående af bomull, och här lägger fågeln 

 sedan sina ägg, vanligen fyra till antalet. Till färgen äro de 

 blekt gröna med roströda fläckar. 



Henicurus schistaceus och Henicurus leschenaulti indicus 

 Hart. båda tillhörande familjen Turdidce anträffas oftast vid de 

 små, strida bäckar, som äro så vanliga i Norra och Västra Siarns 

 bergstrakter. Med sina långa klykformiga stjärtar samt sin i 

 svart och hvitt gående färgteckning påminna de starkt om ar- 

 ior. En mycket allmän, till trastfamiljen hörande fågel, är sha- 

 man (Kittocincla macrurus tricolor, Vieill). Den är särskildt 

 känd för sin vackra, melodiska sång och därför högt skattad 

 såsom burfågel. Den är spridd öfver hela Siarn, ehuru den 

 företrädesvis uppehåller sig i snåriga bambudjungler. Mycket 

 allmän i trädgårdar, men för öfrigt äfven annorstädes, är den 

 svart och hvita Copsychus saularis, äfven den känd för sin 

 vackra och omväxlande sång. I södra Siarn lefver Zoothera 

 marginata, Blyth, men den har också anträffats i sydöstra 

 delen af landet, ehuru den förefallar att vara sällsynt. Dess- 

 utom finnas några arter af släktena Turdus och Monticola. 

 Familjen Liotrichidce representeras endast af tvänne arter, 

 nämligen Mesia argentauris Hodgs och Pterythius ceralatus, 

 Tick., båda sällsynta. En liten gröngul till familjen Sibiidce 

 hörande fågel är Herpornis xantoleuca Hodgs. Den förekom- 

 mer spridd öfver hela landet utom på slättbygden och på- 

 minner till sitt uppträdande om mesarne. De trastlika till fa- 

 miljen Brachypterygidce hörande arterna af släktet Myiophoneus 

 anträffas ofta vid bergsfloderna. Deras förnämsta födoämnen 

 utgöras af landmollusker, hvilka de krossa mot klipporna. Hö- 

 gar af skalfragment gifva vanligen ett tydligt vittnesbörd på före- 

 komsten af dessa fåglar. Till färgen äro de öfvervägande 

 mörkblå, och af ungefär en dubbeltrasts storlek. Bland de i 

 Siarn funna arterna märkas särskildt Myiophoneus eugenii 



