NÅGRA ORD OM SIAMS FAUNA OCH NATURFÖRHÅLLANDEN 63 



karakteristiska former finnas emellertid icke, men några vanliga 

 arter böra icke heller helt och hållet förbigås i denna redogö- 

 relse. Bland örnarna tilldraga sig särskildt de tofsbeprydda 

 arterna af släktena Spizaétus och Spilornis den största upp- 

 märksamheten. Bivråkar (Pernis cristatus Vieill och P. twee- 

 dali Hume) liksom den dessa närstående Machcerhamphus alcinus 

 Westerm. finnas äfven, ehuru de tyckas vara sällsynta, hvilket 

 särskildt är fallet med den sistnämnda. 



Glador (Milvas lineatus Gray och M. migräns govinda Sykes.) 

 äro framförallt allmänna kring städer och bebyggda orter. Sparf- 

 hökar, tillhörande 4 arter samt två till släktet Astur hörande 

 former, hafva likaledes blifvit iakttagna. Särskildt allmän är en 

 af de senare, den birmanska shikran (Astur badius poliopsis 

 Hume). Längs vattendragen och i kustländerna lefver den In- 

 diska pariahgladan (Haliastur indus Bodd), som här har rik- 

 lig tillgång till sin älsklingsföda, hufvudsakligen bestående af 

 krabbor. Några kärrhökar och bland dem den bruna kärrhö- 

 ken (Circus ceruginosus L.) förekomma på sumpmarkerna un- 

 der flyttningstiden. Längs kusten ses ofta de vackra hafsör- 

 narna (Haliaétus leucogaster Gm.) på jakt efter de giftiga hafs- 

 ormar, som i stor mängd lefva i Siarn-viken. De egentliga fal- 

 karna representeras af några arter tillhörande släktena Falco, 

 Cerchneis, Poliohierax och Microhierax. De båda sistnämndas 

 medlemmar äro karakteristiska för Siarn. De små dvärgfal- 

 karna tillhöra det senare släktet. De äro af föga mer än en 

 lärkas storlek och nära sig till största delen af insekter, ehuru 

 de till och med anfalla fåglar större än de själfva. Till falkarna 

 brukar äfven hänföras släktet Basa. Det kännetecknas dels 

 genom de långa nacktofsarna och dels genom näbbets utse- 

 ende. Då, såsom bekant, de egentliga falkarnas öfvernäbb är 

 försedd med en skarp tand bakom den vassa spetsen, hafva 

 tillhörande former tvänne dylika tänder. I Siarn anträffas två 

 arter, af hvilka den ena (Baza lophotes Temm) är tämligen all- 

 män i de skogbeväxta delarna i norr och väster, medan den 

 andra (Baza jerdoni Blyth) har en mera sydlig utbredning. 



Vår vanliga fiskgjuse träffas äfven, ehuru i en särskild form 



